- (ЗВУЧИТЬ ОПЕРНА МУЗИКА) - (ЧОЛОВІК СПІВАЄ ІТАЛІЙСЬКОЮ)
(НЕРОЗБІРЛИВО ГОВОРЯТЬ)
(ГРАЄ ІНСТРУМЕНТАЛЬНА МУЗИКА)
(НЕРОЗБІРЛИВИЙ ГОМІН ТРИВАЄ)
ЧОЛОВІК: Сподіваюсь, ти застряг в багнюці.
(ГОВОРИТЬ НЕВИРАЗНО)
(ЧОЛОВІК СПІВАЄ)
(НЕРОЗБІРЛИВО ГОВОРЯТЬ)
ЧОЛОВІК: Господи, хлопче, ти смердиш, як шоферюга!
(СПІВ ПРОДОВЖУЄТЬСЯ)
(ЧОЛОВІК СМІЄТЬСЯ)
(ДЕСЬ ЛУНАЄ СИГНАЛ)
(НЕРОЗБІРЛИВО ГОВОРЯТЬ)
- ЧОЛОВІК: Гей. Чекайте, хлопці. Зачекайте. ЧОЛОВІК 2: Тихо!
- ЧОЛОВІК 1: Тихіше. - ЧОЛОВІК 3: Ні, ви жартуєте.
Ні, ні, я повинен... Я...
Я сьогодні з сім'єю.
Я з родиною.
Забудь про це.
Ні, вони... Ми не вийдемо.
Викреслюй нас із чергування. Я не хочу виходити.
У мене побачення. Обов'язково.
З моєю дружиною.
Дружиною.
З дружиною, бевзю.
Моєю дружиною!
Господи.
В Палісадс обвал.
- Всю ніч ми повинні працювати - (ЧОЛОВІКИ НЕЗАДОВОЛЕНО ГОМОНЯТЬ)
- ЧОЛОВІК: Та припини. - Ні за що. Забудь про це.
Забудь про це.
Та годі тобі.
Гей, Чік, ні в якому разі ми не працюватимемо вночі.
Саме так.
(ГАСИТЬ СИГАРЕТУ)
- ЧОЛОВІК: Браво! - (ОПЛЕСКИ)
(НЕРОЗБІРЛИВО ГОВОРЯТЬ)
Хто останній, той дурень!
- (ВЕРЕСК) - Тсс.
Ох, Тоні, не кричи на дітей. Я не хочу, щоб щось пішло не так.
Твоя мати жахливо нервує. Сідай у машину.
Не кричи на дітей. Будь ласка. Не кричи.
Прощаємося. Маріє, сідай у машину.
- Анжело, де твої черевики? Сідай у машину. Ну ж бо, Маріє.
Не можна їхати без черевиків. Ось.
Гей, Тоні, принеси ще один светр. Тепліший.
- Марія, у вас є піжами? - БАБУСЯ: В мене є піжама.
Добре. Ох, Тоні, візьми велосипед Анджело в багажник, добре?
Я не думаю, що він почув.
Добре. Я візьму його. Я покладу. Нічого.
(МАРІЯ НИЄ)
Давайте. Залазьте. Сідайте. Добре.
- ХЛОПЧИК: Де мама? - Вмощуйся в кріслі.
- Де мама? - Вона пішла за велосипедом Анджело.
(ХЛОПЧИК БАЗІКАЄ)
Ось. Кладемо в багажник.
Тримаєш? Добре. Вийшло? Все в порядку?
- Так. - Не прищеми пальці.
- Хочеш його закрити? - Колесо. Це колесо. Це...
- Обережно... - Ну, добре. Нічого страшного.
- Я за кермом. - Добре. Сідайте в машину, діти.
- Все в порядку. Слідкуйте за своїми пальцями. - Всім чао.
- МАРІЯ: Я не хочу їхати. - Залазь на заднє сидіння.
- Давай. Поцілуй мене. - Добре, мамо. Ми всі готові.
- Гаразд, гаразд. - До побачення, мамо.
Не висовуйте пальчики. До побачення. Сховайте ручки.
- (ЗАПУСК ДВИГУНА) - Почекай, мамо.
Мамо, послухай. Якщо щось станеться... Все що завгодно.
Я маю на увазі, будь що, я хочу, щоб ти зателефонувала мені.
Не має значення день це чи ніч. Ти розумієш?
- Так. Добре. - Ти чуєш, що я кажу, мам?
Так.
Тому що я не хочу, щоб щось трапилося.
Я не хочу, щоб ти хвилювалася через них і не дзвонила мені.
- Люба, я можу попіклуватися про них. - Я не хочу, щоб ти казала:
"О, Мейбл добре проводить час. Я не хочу турбувати її".
В той час як моя дитина лежатиме й стікатиме кров'ю.
- Гаразд. - Добре?
- Все буде добре. - От і добре. Рушайте. Їдьте.
Не відламай мені голову. Сядь. Усі назад. Назад.
Добре. Всі в порядку. Здаю назад. Заспокойтеся.
- Всі всілись? - МЕЙБЛ: Рушай.
Добре. Вивертай кермо. Порядок.
- ДИТИНА: Мам. - Добре.
Добре. Добре. Зачекайте хвилину.
Добре. Їдь. Добре. Добре. Ще.
- (ДВИГУН ГЛУХНЕ І ЗАПУСКАЄТЬСЯ) - Їдь. До побачення. Вперед.
- Вперед. - ДІТИ: - До побачення, мамцю.
Ось і все. Їдь.
Не повинна була дозволяти їм їхати. Я не знаю.
Я не повинна була дозволяти їм їхати.
Я не повинна була дозволяти їм їхати. Чорт.
Я не повинна була дозволяти їм їхати.
(ТИХО НАСПІВУЄ)
(НАСВИСТУЄ)
- (ГРАЄ ОПЕРА) - (ЖІНКА СПІВАЄ ІТАЛІЙСЬКОЮ)
(СПІВАЮТЬ ДУЕТОМ)
(ПРОДОВЖУЄ)
(НАСПІВУЄ)
- (МУЗИКА ЗАМОВКАЄ) - (ЧОЛОВІК КРИЧИТЬ)
ЧОЛОВІК: Привіт. Легше, тихіше.
(НЕРОЗБІРЛИВО ГОВОРЯТЬ)
ЧОЛОВІК: Рухайтесь. Швидше.
Оу-о!
Віто, піди туди і починайте без мене. Я ще хочу поговорити з Едді.
Щось не так? Нік, тебе щось турбує?
О, так. Він щось задумав.
Чого ти не йдеш? Я хочу поговорити з ним.
- Добре. Раз тобі треба виговоритись... - Добре. Дякую.
- Ходімо. Порядок. (НЕРОЗБІРЛИВО ГОВОРЯТЬ)
Я заклався їй своїм життям, що буду вдома сьогодні ввечері.
Я обіцяв їй влаштувати ніч кохання,
особливу ніч, незабутню.
Я гадки не мав, що ця чортівня скоїться.
Центральний водогін посеред ночі.
Закладаюсь, ти навіть не подзвонив їй.
Я не можу подзвонити їй. Як я їй подзвоню?
Вона навіть дітей відправила до своєї матері.
Вона полізе на стіну, битиме посуд, кричатиме.
Мейбл - делікатна, чутлива жінка.
Мейбл не божевільна. Вона незвичайна.
Вона не божевільна, тож не називай її так.
Ця жінка готує, шиє, стелить постіль, миється в ванній.
Якого дідька це для тебе божевілля?
Я не розумію, що вона робить. Я визнаю це.
Але мені здається, що я знаю. Вона зараз на мене гнівається.
Ну, дзвони їй.
Сам знаєш, з нею щось не так, Едді.
- Подзвони їй. - Вона не як звичайна людина.
Ця жінка, ти знаєш, вона може потрапити під машину,
спалити будинок.
Господи. Я не знаю, що вона може зробити.
(ДЗВОНИТЬ ТЕЛЕФОН)
Привіт, сонце.
Слухай, в мене тут виникли проблеми. Во... Прорвало магістральний водогін в центрі міста.
Все скасовується.
Ця штука лопнула, і вода заливає все навкруги.
Тож...
Я зараз тут. Лю тебе.
Це нормально, Нік. Будь ласка, повір мені. Все в порядку.
(ЗІТХАЄ)
Ти в порядку?
Та.
Як тільки тут впораюсь, я зразу ж до тебе. Я не піду завтра на роботу, люба.
Я візьму вихідний на завтра, і ми проведемо день разом.
Цілісінький день. Добре, серденько?
Так.
Гаразд, кохана.
Ти моя дівчинка.
ЧОЛОВІК: Гей, Нік! Ну ж бо, Нік! Досить там!..
Давай сюди. Вперед!
(ГРАЄ ФОРТЕПІАННА МУЗИКА)
(ФОРТЕПІАННА МУЗИКА ПРОДОВЖУЄ ГРАТИ)
(ЗВУКИ МУЗИКИ СТИХАЮТЬ)
(ЗВУК ЗІТКНЕННЯ БІЛЬЯРДНИХ КУЛЬ)
(НЕВИРАЗНІ РОЗМОВИ)
ЧОЛОВІК: Іноді це виглядає таким чином, а іноді ні.
(ШУМ ГОЛОСІВ)
- Здоров. - Привіт.
Привіт.
(ШУМ В БАРІ)
Гей, ти знаєш, Нік продинамив мене сьогодні?
І це після того, як я відправила дітей з мамою і все інше.
- (ГЛУЗУЮЧИ) Мене це має хвилювати? - (ЧОЛОВІК СМІЄТЬСЯ)
Мене звати Гарсон Кросс.
- Так, я знаю. - Ти знала?
Я знаю, Гарсон. Маєш запальничку?
- Звичайно. - І випити?
Безумовно. Я щойно отримав платню. Кишені тріщать.
Що бажаєш?
Сігрем.
А що до сігрема?
Сім корон.
Сігрем і Сім корон і ще щось?
У пляшці.
Бармен, дай мені склянку з льодом.
(КАЛАТАЄ ЛІД В СКЛЯНЦІ)
(НАСПІВУЄ)
- Ось, візьміть. Куди? - Став прямо сюди.
- Та, ух, візьму Сігрем Сім... - Сігрем Сім.
- ...і налийте леді випити. - Долити леді випивки.
- Скільки? - Продовжуй.
- Ще? - Продовжуй.
Порядок.
- За нас. - Будьмо.
Ах.
Тебе і справді мучить спрага.
МЕЙБЛ: # Шампанське не б'є мені в голову,
# Алкоголь більш не діє на мене взагалі,
# То скажи мені, чому насправді
# Я п'янію, коли поруч ти.
- Співай. - Я не вмію співати.
# Мене не турбує літак,
# Що летить так високо з якимись хлопцями в небі. #
Слухай. Чому б нам не піти в інше місце, де трохи спокійніше?
Я, ух...
Я б відвів тебе до себе але, ух, там не дуже охайно.
Можемо ми піти до тебе?
Ми можемо піти туди, де є свіже повітря і немає цього диму.
Чому б нам не піти до тебе?
- Хм? - Так. Так.
Пішли.
Просто встанемо і підемо.
- Бармен, скільки я вам винен? - $3.50.
Удачі.
Ти в нормі, дорогенька?
(БУРМОЧЕ)
(ДЗИЖЧИТЬ)
(СИГНАЛ ЗАМОВКАЄ)
Тільки не блювони, будь ласка.
Спирайся на мене.
Можеш відкрити очі? У тебе є. Подивись.
- Це твій будинок, вірно? - Му-гу.
Що...
Ей, перестань.
Слухай, чоловіче. Припини це.
Гей, не хочу! Пусти... Облиш мене...
Кинь.
Пусти мене.
Від... пусти...
(ПРИГЛУШЕНИЙ СТОГІН)
Дивина. Кумедно вийшло.
Нік!
Ні, ох, Гарсон. Гарсон Кросс.
Я той, хто привіз тебе додому минулої ночі.
Тобі не варто вставати. Зараз ще дуже рано.
Я не хотів турбувати тебе.
Я люблю вставати рано вранці, йти і розмовляти з собою.
Ти там?
Хто... Хто такий Нік?
Ти не ж не заміжня, чи як?
(СМИКАЄ ДВЕРНУ РУЧКУ)
Я мушу йти за хвилину.
Слухай, якщо цей Нік - твій чоловік,
і ти вважаєш мене певною загрозою для вас,
або якщо ти намагаєшся покарати його мною чи мене ним, забудь про це!
Я не знайомий з ним.
І не звинувачуй себе через мене, якщо ти це робиш.
Ти в душі?
Гаразд, мийся, від нього тобі має стати краще.
Принаймні я сподіваюся, що з тобою все гаразд.
- (СТОГОНИ) - У чому ж справа?
Я не в настрої для ігор, Нік.
Нік Лонгґеті. Мейбл Лонгґеті.
(ІМІТУЄ ЗВУКИ УДАРІВ)
Хочеш чашку кави?
Я зроблю собі філіжанку кави.
(ЗІТХАЄ)
Я просто не розумію жінок.
Це моя провина.
Двічі був жонатий.
(ЗІТХАЄ) Я просто не здатен утримати жінку.
Мама?
Добре, що ти думаєш про нього?
Тобто я знаю, ви з ним різні. Він не твій син, але...
Мамо!
Діти?
Діти! Діти, де ви?
Нік! Нік, де мої діти?
- ЧОЛОВІК: Вилазь. - ЧОЛОВІК 2: Ей. Ніби похолодало.
(НЕРОЗБІРЛИВО ГОВОРЯТЬ)
- (ЧОЛОВІК НАСПІВУЄ ІТАЛІЙСЬКОЮ)
ЧОЛОВІК: Ходім.
(СПІВ ПРОДОВЖУЄТЬСЯ)
- ЧОЛОВІК: Нікого немає вдома, га? - Вона вдома.
ЧОЛОВІК: Так.
НІК: Мейбл?
- Будьте як вдома. - Нік, можна склянку води?
Так. Едді, допоможи, розташовуйтесь зручніше.
Шукайте де впасти, хлопці. Попіклуйтесь про себе.
Мейбл.
- Ау, Нік, можна цю склянку? - Так.
Що сталося?
Ей.
Нічо.
- Хто з тобою? - Всі.
- Голодні? - Ні.
Оу, Нік, ви мали б зголодніти.
Ммм-хм.
О, я, у...
щось зварганю.
Я швиденько приготую.
Зараз.
Я швидко.
ЧОЛОВІК: Гей. Куди ти дівся.
Все пучком, Нік?
Що скажеш, начальник?
- Порядок? - Як Мейбл?
- Та. Добре. - Все у вас гаразд?
Добре. Ну ж бо, хлопці. Сідайте, розслабтесь.
Ніяких їхніх штучок з головними болями?
Ні. Не корчи розумника. Сядь. Нехай тебе це не хвилює.
Гайда, хлопці. Облаштовуйтесь як вдома.
Джиммі, проходь, будь ласка. У вітальню.
Гей, це Мейбл.
Йди сюди моя радість. Це...
Ви знаєте всі? Це Мейбл. Познайомтесь.
- Привіт, Мейбл. - Привіт.
Привіт.
- Ви б не відмовились від спагеті? - (НЕЯСНІ ЗВУКИ)
- Спагеті? - Так, круто.
- Всі будуть спагеті, Нік? - Так. Так.
- Як ся маєш, Мейбл? - О.
- Кленсі, як ти? - Нормально.
- Як справи? О. - Як почуваєшся?
- Просто чудово. Добре. Відмінно - От і добре. Добре.
Благослови тебе Господь, люба.
Досить.
- Кленсі, ходімо. - (КЛАЦАЄ ПАЛЬЦЯМИ)
- (ЧОЛОВІК СМІЄТЬСЯ) - ЧОЛОВІК 2: Здрастуй, Мейбл.
(ГРУБИМ ГОЛОСОМ) Здоров, Баумен. Як ти там?
Порядок. Я піду на кухню і приготую спагеті.
- (ХИХИКАЮТЬ) - Давайте, хлопці. Проходьте в кімнату.
- Що це в біса з вами? - МЕЙБЛ: Ей!
Забирайся з кухні!
Подивись що... Дивись на своє взуття, Едді!
- Все в грязюці. - ЕДДІ: О, припини.
МЕЙБЛ: Подивись на свої ноги. Натупав мені.
Мандуй звідси. Гей, Едді, залиш мене. Давай.
Забиратися звідси, не заважай мені.
- (ПОСМІЮЮЧИСЬ) Та страшне. - І прибери це, Едді!
(ЗІТХАЄ) Ти будеш спагеті?
- Спагеті знову? - Так.
- Тримай... Тримай. - НІК: В мене все.
- Підтримуй... - МЕЙБЛ: Нікі, візьмеш вина?
НІК: Я готовий. ЧОЛОВІК: Що?
- Едді, ти взяв вино? - ЧОЛОВІК: Будь ласка.
- Едді! - ЧОЛОВІК: Гаряча штука.
Вино є. Все в порядку. Давайте.
- Соус готовий? - Так.
Ще мить. Тримайте... Потримай хвилину.
- У вас ложка є? - Ой, о, о, о.
- НІК: Ще. - Вперед.
Вам потрібна ложка? Ось.
Ще трішки. Все, так добре.
- Добре. Так. - Готово.
- Ходімо. Тягніть її. - Добре.
- МЕЙБЛ: Вам для вина, склянки. - Треба щось підкласти.
- Га? - Воно гаряче.
- Там є дошка. - ЧОЛОВІК: Що?
Обережно, сходинка. Пече.
(ЧОЛОВІК ІТАЛІЙСЬКОЮ)
- Хей. - З дороги. Гаряче, обережно.
Сідайте. Хто як хоче.
- Куди-небудь? - Сідайте, хлопці. Ми готові.
- Я сяду тут. - Сюди, Біллі.
Стережись, гаряче.
НІК: Джіно роздає. ВСІ: Давай, Джіно.
- Так, Джіно! - Браво!
(ЧОЛОВІК ПРОКАШЛЮЄТЬСЯ)
- НІК: Передай це. - Далі.
Порядок.
В кінець столу.
МЕЙБЛ: Чия це ідея? ЧОЛОВІК: Це Нік нас покликав.
НІК: Хліб в кінці столу, роздайте.
ЧОЛОВІК: Мені соус. НІК: Біллі, соус.
ЧОЛОВІК: Я не хочу хліба. Не треба.
- МЕЙБЛ: Як тебе звати? - Пригощайтесь... Не стидайтесь.
- Тебе як звати? - ДЖІНО: Ти не пам'ятаєш мене?
Я був тут три тижні тому з Ніком.
Ми вечеряли.
- Хліба? - Вероніка - моя дружина.
Діти грали в дворі. Не пригадуєш?
Я пам'ятаю твою дружину. Я не пам'ятаю тебе.
ДЖІНО: Гей, Нік, думаю вона...
(ГОВОРИТЬ ІТАЛІЙСЬКОЮ)
Кленсі?
- Хочеш пива? - МЕЙБЛ: Сядь.
- Хто хоче пива? Біллі? Мортон? - Ні. Ні, дякую.
- Альдо? Джеймс? - Ні, я п'ю вино.
НІК: Як соус?
- Тебе як звати? - ЧОЛОВІК: Чудовий.
Грімальді. Віто Грімальді. Друг Ніка.
ДЖІНО: Дякую. Гей, передай соус. Чому ні?
Потрібно ще трохи соусу, хлопці.
ЧОЛОВІК: Дай мені соус.
Я тут граюсь у наздоганялки.
Маю проблему.
Біллі.
Накручуй їх. На ложку.
Намотуй на ложку.
- Так? - Ні.
- Ой, чоловіче. Давайте. - О, ні.
- ЧОЛОВІК: Господи Ісусе. - Це все на моїх туфлях.
- Заради Христа! - Тебе нікуди не можна брати.
Гидота.
- ЧОЛОВІК: Тепер їж. Передай і їж. - Подивіться.
МЕЙБЛ: Тобі потрібна інша тарілка?
- Ця брудна. Ось. Дайте йому ще. - Будь ласка.
- МЕЙБЛ: Там. Це добре. Ось. Тут. - Є. Позбудься цього.
Позбудься того. Позбудься того.
(НЕРОЗБІРЛИВО ГОВОРЯТЬ)
- НІК: Передайте сюди сир. - Ось ще трохи, старий.
Уху!
ЧОЛОВІК: Так, на чому я зупинився? НІК: Візьми трохи сиру.
(ЧОЛОВІК ХИХИКАЄ)
- ЧОЛОВІК: Сир. - Як тебе звати?
Мене? О, е, Мортон.
Джозеф.
- Сиру? - Я Мейбл.
- Як справи? - Добре. А у тебе?
Я візьму.
А, е... Навпроти тебе.
- Як тебе звати? - Джеймс Тернер.
- Я працюю з Ніком.
Я Мейбл Лонгетті. Я живу з Ніком.
ЧОЛОВІК: Візьми.
А ти, гарненький?
(СВИСТИТЬ) Так. Ти.
Біллі. Біллі Тідроу.
- Біллі Тідроу. - Так.
- Біллі Тідроу. - Можна мені хліба?
- Тід роу. - Тід роу.
- Тідроу. - Тідроу. Так.
- Добре. Так. - А мене називають Могутньою Мишею.
(УСІ СМІЮТЬСЯ) - Міккі Маус.
Могутня Миша.
(УСІ СМІЮТЬСЯ) - Біллі: Могутня Миша.
(УСІ СМІЮТЬСЯ)
Піднімемо.
За всіх. Будь ласка. Боже, благослови.
Е, їжте багато, живіть довго.
- Гей. (НЕРОЗБІРЛИВО ГОВОРЯТЬ)
НІК: (ГРЮКАЄ ПО СТОЛУ) За Мейбл.
Усі: За Мейбл!
(ШЕПОЧЕ СЛОВА)
(НЕРОЗБІРЛИВО ГОВОРЯТЬ)
ЧОЛОВІК: Не хвилюйтеся.
Не спитаєш, де діти?
Вони у твоєї матері.
ВІТО: Скільки у вас дітей?
- Троє. - Троє.
Так, Нік?
- Наскільки я знаю. (УСІ СМІЮТЬСЯ)
- У мене семеро. - Семеро?
- Семеро. - ЧОЛОВІК: Сім!
- Семеро дітей. - ЧОЛОВІК: Так він сказав. Сім.
Гарненький, а у тебе скільки?
У мене? Та ціла зграя.
Порахуємо.
Роберт, Вільям.
Е, Мері.
- Е... (ЧОЛОВІКИ СМІЮТЬСЯ)
Ще Пі-Ві.
Одну забув.
Пі-Ві зараз 14.
Ще десь одна є.
- Е, є ще Джон. (ЧОЛОВІКИ СМІЮТЬСЯ)
КЛЕНСІ: Хороший ірландець-католик, еге ж? (СМІЄТЬСЯ)
ЧОЛОВІК: Він хороший.
НІК: Знаєте, я помітив, що стало набагато більше дітей.
Ви помітили?
По всій вулиці. Скрізь.
Малеча, діти в колясках, ще в повзунках.
Що означає, коли народжується багато дітей? Це щось у повітрі?
- Це щось. - Гм?
Тобто вісім-дев'ять місяців тому не видно було й дитини.
Кілька років тому не було й дитини.
Раптом, я бачу багато дитячих колясок, багато малюків.
- Я думаю, це щось в повітрі. - (ВІДРИГУЄ) Вибачте.
- Ні, Місяць. - Що?
Так. Пам'ятаєш, як двоє астронавтів літали на Місяць?
Вони прогулювались і грали у гольф. Гуляли гольф.
Ага, підняли пилюку.
- Радіоактивну, ух... (УСІ СМІЮТЬСЯ)
- Може, жінки унюхали шось... (УСІ СМІЮТЬСЯ)
(СМІХ ТРИВАЄ)
Місяць.
О, Місяць.
Ні.
Слухай, про що я: ви можете за 8, 9 місяців не побачити жодного малюка.
- Минає парочка рочків. - ЧОЛОВІК: Це займає якийсь час.
Ні, я не бачив малюків кілька років,
Раптом я бачу багато дитячих колясок, багато дітлахів.
БІЛЛІ: Надцять з них, може, мої.
(СМІХ)
Ні, я вважаю, щось змінилось.
- ЧОЛОВІК: Ну, це... - Ні, пригадай, дев'ять місяців тому...
- Сталось щось романтичне. - О, так.
- ЧОЛОВІК 2: Я не знаю.
- ЧОЛОВІК: Не зі мною. - (СМІХ)
Ні?
Думаю, щось в атмосфері.
(ЧОЛОВІК ХИХИКАЄ)
(УСІ СМІЮТЬСЯ)
ЧОЛОВІК: О-хо-хо. - ЧОЛОВІК 2: "В атмосфері".
БІЛЛІ: І що це, якщо воно є.
ЧОЛОВІК: Біллі, де є?
(ЧОЛОВІКИ СМІЮТЬСЯ)
ЧОЛОВІК: Що скажеш, Біллі? БІЛЛІ: Їх і правда було менше.
(ДЖІНО СПІВАЄ ІТАЛІЙСЬКОЮ)
(ВІЛЛІ СПІВАЄ АРІЮ)
- ЧОЛОВІК: Браво! Браво! - (ОПЛЕСКИ)
- ЧОЛОВІК 2: Браво, Віллі!
(ЗАХОПЛЕНІ ВИГУКИ)
НІК: Біс!
(СПІВАЄ CELESTE AIDA З АЇДИ)
(НАШІПТУЄ СЛОВА)
(СПІВ ПРОДОВЖУЄТЬСЯ)
(ШЕПОЧЕ СЛОВА)
(ЧОЛОВІКИ ХИХИКАЮТЬ)
- ЧОЛОВІК: Браво! Браво! (АПЛОДУЮТЬ)
Браво! Браво!
Слова, слова, слова.
МЕЙБЛ: - Гаразд, гаразд. Тепер ти заспівай, Біллі Тідроу.
Ні, я не вмію співати. Фальшиво співаю.
Ну, тоді виходь і танцюй. Танцювати може хто завгодно.
Ні, в цьому теж не шарю.
Мені подобається його обличчя. Я люблю це обличчя.
Нік, от це я називаю справді гарним обличчям.
- НІК: Досить. - Добре. Давайте. Потанцюємо.
- Ні, ні, ні. - Подивися на цей м'яз.
- НІК: Досить.. Я ніколи не бачила таких м'язів.
- Певно, що йому нелегко знайти костюм. - Та чого ж.
НІК: Мейбл, повеселилася і годі. Досить.
МЕЙБЛ: Давайте. Давайте. Потанцюємо, Алдо.. Давай.
Добре. Всі стомилися. Досить.
МЕЙБЛ: Давайте. Хочеш потанцювати?
- ЧОЛОВІК: Ні. - Е...
- Віто Грімальді. - НІК: Та вгамуйся нарешті!
(ДЗВОНИТЬ ТЕЛЕФОН)
(ПРОДОВЖУЄ ДЗВОНИТИ)
Алло. Привіт, мамо.
Привіт, мамо!
Ні, ми нічого не робимо. Ми просто їмо.
Що сталося? Як ти почуваєшся?
Де? Живіт болить?
Що це означає? Ти викликала лікаря?
Послухай, мамо. Не будь впертою, виклич лікаря.
Це моя мати. У неї болить живіт.
(ХМИКАЄ)
(БРИЗКАЄ СЛИНОЮ)
Гм. H03-7399. То ти виклич лікаря.
Я не можу його викликати. Що я скажу?
Ти подзвони. Поясниш їм, що і як болить.
Ма', ти не їла нічого поганого?
Ти їла рибу?
Ти їла рибу в ресторані.
У якому ресторані?
Ти їла рибу у "Гамбургеровому раю". Навіщо ти це зробила, ма'?
ДЖІНО: Е, дякую за обід, Мейбл. Усе було дуже смачно.
НІК: Ти просто як дитина. Ти знаєш?
- Послухай, я зараз приїду... - ЧОЛОВІК: Побачимось.
- Я приїду. Зараз буду. - ЧОЛОВІК 2: Дякую за все.
НІК: Покликати Мейбл? Га?
- Добре. Зараз приїду. - ЧОЛОВІК 3: Побачимось, Нік.
- Добре. Уже їду. - До зустрічі, Мейбл.
НІК: Гей, послухай. ЧОЛОВІК 4: Побачимось, Нік.
- Коли твоя мати хворіє, хлопче... - Не переживай так.
...згадай, що ми всі не вічні.
(ДВЕРІ ЗАЧИНЯЮТЬСЯ)
(ШЕПОЧЕ)
- (МЕЙБЛ ПЛЮЄТЬСЯ) - Так. (БРИЗКАЄ СЛИНОЮ)
- Добре. (БРИЗКАЄ СЛИНОЮ) - Я намагалася бути хорошою.
Чокнута!
Мені подобаються твої друзі.
Я знаю.
Я привітна людина. Я...
Я знаю.
Я не одна з тих, які подобаються тобі, бо деруть весь час носа.
Зазнайки, задирають носи. Витають в повітрі.
О, ой, як жахливо приємно.
Ой. Ммм. Дякую вам. О.
Я знаю, як поводитись з цими хлопцями. Я хочу, щоб вони відчували себе...
Мені подобаються ті хлопці. Я люблю їх.
Я люблю кожного, кого ти приводиш в будинок, Нік.
Я це знаю.
Я хочу, щоб почувались комфортно.
Я хочу, щоб вони почувались... Не просто сиділи як вазон в горщику... Я хочу...
Про що ти в біса говориш? Ти не зробила нічого поганого.
- Все було як треба... - "Сядь, Мейбл!"
- "Сядь на місце!" - Біллі так на тебе дивився...
- (КРИЧИТЬ) - Він не знає, що ти не завдаси ніякої шкоди.
Він дивився на тебе соромлячись.
Цей хлопець. Він дивиться на тебе ось так.
Він не знав, що робити. Ця мавпа не знала, що робити.
Він вирішив, що ти щось хочеш.
Він не здогадується, що в тебе на думці.
Раптом ти чокнута.
Нікі.
Не чокнута.
Нікі.
Я зробила щось не так?
Що, Нікі?
Нікі, скажи. Просто...
Нікі, не бійся зачепити мої почуття.
Скажи мені, що ти хочеш від мене, як ти хочеш.
(БУРМОЧЕ) Я зможу бути такою.
Я можу бути якою завгодно. Ти скажи мені, Нікі.
- (ГРАЄ ОПЕРА) - (ЛУНАЄ ОПЕРНИЙ ДУЕТ)
(СПІВ ПРОДОВЖУЄТЬСЯ)
(СПІВ ТРИВАЄ)
(СТИХАЄ)
Привіт, мам. Привіт, па.
Що ти тут робиш?
- Як ти зайшов сюди? - Заліз у вікно.
Марія і Анджело теж тут? Моя мама? Всі?
Гаразд, ваш батько намагається заснути. Йому потрібно...
Нехай, мені тільки підручники потрібно взяти, і я піду.
О.
- Вона схиблена. - Тоні, підійди сюди.
БАБУСЯ: У вас все гаразд? ТОНІ: Краще не буває. Заходь!
БАБУСЯ: Зайди і закрий двері.
(ДВЕРІ ЗАЧИНЯЮТЬСЯ)
О, Нік. Ми розбудили тебе, пробач.
Мені дуже шкода.
Де Мейбл?
- У ванній. - Вона сердиться?
Ні, я думаю вона миється.
А-а.
Ми...
То... Ти, бачу, тяжко працював вночі.
- Ммм-хм. - Довелось залишитись в нічну зміну.
Ммм.
Ну, що тут скажеш. Піду зроблю тобі гарну чашку гарячої кави.
- Як тобі? - Ні, дякую.
- Я спробую заснути. - МЕЙБЛ: Здрастуй, ма.
Здоров. Привіт.
- Де діти? - Ух, нагорі.
Чому вони нагорі?
(ЗАЇКАЮЧИСЬ) Ух, підручники. Ух, йому треба забрати...
Тоні забирає свої книжки.
Минула ніч не вдалася?
Ми завалили всю машину Бог зна чим.
Можете продовжити цю дискусію у вітальні?
Я намагаюсь виспатися.
Без образ, але мені справді дуже хочеться спати.
МЕЙБЛ: (ПЕСТИТЬ) Вибач, любий.
Вгадай що, па.
Я тільки-но навчився свистіти назад і вперед, ось так.
(СВИСТИТЬ)
І свистіти з двома пальцями в роті.
(СВИСТ)
- І ще море інших способів. - НІК: Вітаю.
Ти схоплюєш все дуже швидко, Енжі.
Тато, ми будемо ввечері дивитися гру по ТБ?
НІК: Я не знаю, Тоні. Я дуже заморився.
- Я намагаюся відпочити. - То що ти скажеш, па?
- Про що? - Про мій свист? Ти так можеш?
(ВДВОХ НАСВИСТУЮТЬ THIS OLD MAN)
МЕЙБЛ: Що тут в біса робиться? Діти мають бути в школі.
- Давай, Марія, вставай. Піднімайся. - Нічого страшного.
Давайте. На ноги. І йдіть. Гайда. Шуруйте.
Вперед. Марія. Підемо.
- НІК: Мам. - Не називай мене ма, Нік.
Мене звати Мейбл. Я не хочу щоб мене називали Ма.
- Усе одно ідіть сюди. - Ні... Вони повинні йти до школи.
Усе одно ідіть сюди.
(ЗІТХАЄ І БУРМОЧЕ)
(БРИЗКАЄ СЛИНОЮ) - Гаразд, діти. Назад у ліжко.
Дітлахи, усі назад у ліжко.
Назад. Тепер усі разом.
Ідіть. Тепер усі разом.
(УСІ СВИСТЯТЬ)
Jingle Bells.
Погано свистите. Тільки повітря, повітря.
(ДМЕ)
МАРІЯ: Бабусю, де ти?
Бабусю, де ти?
МАРІЯ: Бабусю, де ти? Бабусю, де ти?
- Щось сталося? - Бабусю, в ліжко.
- Ні, я зроблю каву. - В ліжко.
Ти сказав, що не хочеш, але я трохи зроблю.
Давайте. Усі в ліжко.
- Не думаю, що варто. - Та ну, бабусю. В ліжко.
- Усі в ліжко. - Я... Я тільки присяду, Нік.
- Ти з нами? - Ні.
Давайте. Ось і бабуся.
Ось і бабуся. (ХИХИКАЄ) Ось і бабуся.
- Привіт. - Добре.
Привіт, любий. Як ви всі?
Я рада тебе бачити.
Гарна сім'я, правда ж?
Ну, і що ви робили учора ввечері?
О, ми веселилися.
Ми пекли пиріг, а він їздив на велику, а...
МЕЙБЛ: У мене є чудова ідея.
Коли ви повернетеся зі школи, ми організуємо свято.
Ми говоритимемо про чудові речі,
і робитимемо дуже цікаві, важливі справи.
Після того, як повернетеся зі школи, добре?
- ТОНІ: Але я не можу знайти моїх клятих книг. - Ну, е...
Я знайду їх, навіть якщо це забере все життя.
- Так. - АНДЖЕЛО: Я буду в машині.
- Ма, ти відвезеш їх чи ні? - Звичайно.
Звичайно, я... Я зараз же їх і заберу.
- Добре. - Я встаю. Ходімо.
Так.
- Нік, вибач, що буджу. - Нічого, люба.
- Нічого страшного. - Та не кажи так.
- Ти намагався відпочити. - Не хвилюйся через це.
- Бувай, любий. - До зустрічі, люба.
- Тепер спи і відпочивай. - Так.
(МЕЙБЛ ПЛЮЄТЬСЯ) - Вона пізніше принесе тобі каву.
- Добре, люба. - Я більше так не робитиму.
Ми ідемо до школи, я заберу їх.
(МЕЙБЛ ШЕПОЧЕ)
- Ми підемо, тому ви зможете відпочити. - Чудово. Прекрасно.
Порядок. Бувай.
Бабуся: Тоні, ходімо.
(ШЕПОЧЕ)
Добре, діти. Швиденько.
П'ять, чотири, три, два, один, нуль, старт!
(ДВЕРІ ЗАЧИНЯЮТЬСЯ) (ДЗВОНИТЬ ТЕЛЕФОН)
(МЕЙБЛ ЗІТХАЄ) (ПРОДОВЖУЄ ДЗВОНИТИ)
Слухаю?
Алло.
Нік, це з міста. Хочуть тебе.
Скажи їм, що я не приїду.
Він каже, що не приїде.
Скажи їм, що я не Супермен!
Та за кого вони мене мають? За Супермена?
Він каже, що він не Супермен.
За кого ви його маєте? За Супермена?
(КИДАЄ СЛУХАВКУ)
(МЕЙБЛ ХИХИКАЄ)
- Що ти зробила? Повісила трубку? (СМІХ)
(ЦІЛУЮТЬСЯ) (МЕЙБЛ ЗІТХАЄ) Ох.
- Усе гаразд? - Так.
(ЦІЛУЮТЬСЯ) Після роботи я збираюся до матері. Мені треба.
Добре.
Усе буде гаразд?
Чому ти у мене весь час це питаєш?
Думаєш, зі мною щось не так чи що?
Що я чокнута чи що?
(ЗІТХАЄ) Боже, не можу дочекатися, коли діти прийдуть зі школи.
Ні з того ні з сього я раптом за ними скучила.
Не знаю чому.
(ЧОЛОВІК КРИЧИТЬ)
Не підкажете, котра година? Бо я чекаю дітей зі школи
і не знаю коли шкільний...
Гей, ви. Гей, у вас є ж годинник.
Не підкажете, котра година?
Піду дістану ланцюжки на ваші черевики.
Велика справа.
Чорт, Луїз. Не підкажеш котра година? Бо я чекаю...
Гей, послухайте, пташечки. Я чекаю дітей зі школи.
Може, підкажете мені котра година? Га?
Що з вами? Що...
(БРИЗКАЄ СЛИНОЮ)
Язики проковтнули?
Великі...
(БРИЗКАЄ СЛИНОЮ)
(ШЕПОЧЕ)
(НЕЧУТНО)
Дітки, нарешті.
Ну ж бо, діти. Під'їжджайте, любі.
Давайте. Ну ж бо. Сюди.
До мене. Їдьте. Вжик!
Приїхали, виходь. Любі. Привіт, привіт, привіт.
- Як ти? Місіс Дженсен прийде з дітьми.
Думаю, буде весело.
Марія, привіт.
Дякую. Дякую вам.
Ох. (ЧМОКАЄ)
Вперед. Ву-Хуу!
(ЗАДИХАЄТЬСЯ)
Подивимось, хто переміг. Ти виграв, або ж переміг Анджело?
Ах ти! Хитрун.
(СОПІННЯ)
Ох! Ах!
(ЗІТХАЮЧИ) Вуу! Ву! Ох!
Ох, я сподіваюся, ви, діти, ніколи не повиростаєте. Ніколи.
(ЗІТХАЄ)
Ви знаєте, я ніколи не робила нічого у моєму житті,
нічогісінького, крім того, як народила вас, діти.
Тебе, і тебе, і тебе.
(ЗАДИХАЮЧИСЬ) Ох!
Ой, моя голова. Як болить голова.
- Дозволь розітру спину, мам. - Вух! Допоможи.
Ох, так. О, так. Відразу легше.
Чому мені так добре від ваших ручок? Ви знаєте?
Гей, послухайте, можна у вас запитати дещо про мене?
Га? Можна?
Коли ви бачите мене, ну, знаєте, чи відчуваєте ви: "О, я знаю її. Це мама"?
Чи ви колись думали... Тобто чи думали ви про мене як, е...
Як, е, про дурнувату чи підлу чи, е...
Ні, ти розумна, ти гарна...
А ще ти нервова.
О.
Дякую, сонечко. Дякую вам.
Даси мені руку, добре?
Гей, поглянь. Я навіть не знала, яка у тебе велика рука.
- Я граю в м'яч. - Подивися на ці лінії.
Подивився. Я і не думала, що у тебе є всі ці лінії.
І у тебе таке велике зап'ястя.
Боже. А покажи мені м'яз, добре?
Ай, ма', ради Бога.
Будь ласка. Ну ж бо. Пам'ятаєш, як ти колись робив?
Добре. Ось. Твердий м'яз.
Добре. А тепер дай мені помацати, добре?
- Це найкраще, що ти можеш? - Найкраще, мамо.
Бачиш, як добре?
Бачите, як добре, коли ми отак от базікаємо?
Бачите, як добре? Га? - Гей, он машина Дженсенів!
О, гей, тікаємо. В будинок. Ну ж бо. Усі в будинок. Бігом.
Ну ж бо. Ну ж бо, Маріє. Рухайся. Отак.
Добре, знімайте пальта.
Гаразд, пригніться. Ховайтесь.
Добре. Добре.
(ПОШЕПКИ) Вони наближаються.
- Здоров! Здоров! - (ХЛОПЦІ ШУМЛЯТЬ)
- Ух, я Ґарольд Дженсен. Мій син Джон... - Ага, заходьте.
Не стійте там.
У цьому домі раді гостям. Здрастуйте, здрастуйте.
- Моя дружина не змогла прийти. - О, так. Шкода.
Тоні, ти знаєш дітей. А це, е, містер Дженсен, так?
(ТОНІ ГОВОРИТЬ ІСПАНСЬКОЮ)
МЕЙБЛ: Він говорить іспанською. ТОНІ: Bien, bien.
МЕЙБЛ: Гей. Гей. А як щодо цього? Хочете чаю?
Ні, дякую. Я тільки думав завезти дітей.
Ще треба дещо купити у магазині канцтоварів.
- Ах. Вам незручно, так? - Ну, ні.
Так. Просто трішки незручно.
Ну ж бо. Ходіть. Гей. Давайте.
Гей, гарний перстень.
Ходіть. Давайте. Посміхніться. Ходіть. Ну ж бо. Повеселимося.
Гей, ось так. Ходіть.
Давайте трохи повеселимося. Хочете пограти з дітьми?
МЕЙБЛ: Гаразд. Обережно, Анджело. Не впусти.
Добре. Ходімо.
Добре. Ось так, Тоні. Постав на стіл, любий.
- Ого! - А ви як думали, га? Га?
- Ого! - Так.
Гаразд, постав біля пуншу. Прямо на стіл. Добре?
- Добре. - Все. Обережно.
Отак. Отак.
Прекрасно. Отуди. Браво! Чудово.
(ЗІТХАЄ)
Ви танцюєте?
Це погано, бо...
Гей, діти, час танцювати.
Бачите? Як тільки вони збираються разом, їх уже ніщо не цікавить.
З цим треба боротися.
Це треба долати, щоб зацікавити їх у чомусь.
У, е, мовах, співах, танцях.
- Навіть в анекдотах. Всяких розвагах. - Можна мені чаю?
Ой, облиште той чай. Що з вами?
(КЛАСИЧНА МУЗИКА ГРАЄ ПО РАДІО)
Гей, ви чуєте?
Ви не вірите у чудеса? Це "Лебедине озеро".
Чудово. Це прекрасно!
Гей, діти. Діти. Дівчатка. Це "Лебедине озеро".
Пам'ятаєте помираючого лебедя?
Ходіть. Це... Іди і помри для містера Дженсена.
Ану, дітлахи. Співаємо хором. Давайте. Бери Тоні за руку.
Ось. Ну ж бо. Давайте.
Ну ж бо. Тоні. Давай.
Ми підемо отак, будемо для них хором. Добре?
(НАСПІВУЄ)
Давайте.
Давайте. Ну ж бо. Помри для містера Дженсена.
Добре. Давай.
Давайте, дівчатка. Помираємо для містера Дженсена. Давайте.
Ну ж бо, Маріє. Ти ж знаєш помираючого лебедя. Давайте. Давайте.
Отак. Отак.
Браво! Браво! Браво!
Браво! Вперед! Вони щойно померли для вас. Давайте.
Так. Я теж тебе люблю. Не клади слухавку.
Я її покличу.
ТОНІ: Мамо, тато дзвонить.
Ну, скажи йому, що наше свято в розпалі.
Добре. Я скажу йому, що ти не хочеш із ним розмовляти.
МЕЙБЛ: Ні. Не кажи йому цього. Я цього не казала. Одну хвилиночку.
Ось. Я відповім. Нічого. Я поговорю. Я поговорю.
Алло, Нік? Алло. Все виходить.
О. Вибач. Я захекалася.
Все виходить. Послухай, я чудова мати.
Я не тільки... Я не тільки люблю наших дітей,
Я люблю дітей Дженсенів. Я люблю містера Дженсена.
Вони всі чудові. Вони прекрасні.
Я більше ніколи не буду поганою. Ніколи.
Так, містер Дженсен. Він був такий набурмосений, коли прийшов,
але я його розвеселила.
Ну, знаєш, я його змусила танцювати і співати.
- Алло? Алло? Що сталося, мамо?
Кляті телефони!
(ЗІТХАЄ)
Добре.
Добре, тепер у нас два варіанти.
Можемо, е, робити домашні завдання
або будемо робити костюми.
УСІ: Ура!
Хочете робити костюми? Добре.
Гаразд. Маріє, ти займаєшся з дівчатками, ви накладаєте макіяж
ну, і робите ці божевільні костюми.
А ти, Тоні, е, перевдягаєшся в пірата
з латкою на оці і сережками й шрамами.
Ви знаєте про що я, правда? Згодні?
(ГЛИБОКО ЗІТХАЄ)
(ЗІТХАЄ)
(НАСПІВУЄ ЛЕБЕДИНЕ ОЗЕРО)
Нагадай, як тебе звати?
- Ґарольд. - Ґарольд.
Твоє перше ім'я?
Ґарольд.
Ґарольд? Ой, ти бідолаха.
Хіба можна когось так назвати, Ґарольд.
Гей, потанцюєш зі мною?
Хм?
Я хвилююсь за дітей, чи можна їх лишати тут з вами.
Які діти?
Про... Мої діти, залишаться тут.
І я резонно хвилююсь через вашу трохи дивну активність.
Ух, мене б здивувало, якби ви це усвідомлювали.
(ДВЕРІ ЗАЧИНЯЮТЬСЯ)
Хто це наробив? Куди ділись всі... Хто взяв одяг?
- Хто це зробив? - Я.
Хто взяв... Ти?
Чому ти це зробила?
Навіщо?
Чому? Ти не в себе вдома.
Давай. Піднімайся. Вставай.
Тепер одягнися! Не стій на місці! Одягайся!
Зніми це і одягнися. Ну ж бо.
Поклади на місце. Поскладай все зараз же.
Де твій братик Джон?
Джон.
(ДІТИ ХИХИКАЮТЬ)
Едріен, зніми цей одяг. Швидше. Ми їдемо додому.
Тато допоможе тобі вдягнутись.
- Джон, де твій одяг? - Внизу.
- Піди вниз і вдягнись. - Так, сер.
- Мені жахливо шкода. - Так.
Я дуже хотіла, щоб їм було добре.
Я бачу, ви старались.
МАРГАРЕТ: Марія. Марія, куди ти, Марія?
- Марія. Повернись, Маріє. - Марія, повернись сюди. Іди сюди...
- Марія, повернись. - Будь ласка, Марія.
Чому ти зовсім без одягу, люба?
Хто взяв твій одяг? Ця дитина гола.
Заспокойся, мамо. Повернись сюди. Скажи, хто тебе роздягнув?
Скажи таткові. Хто зняв з тебе одяг? Га?
Хто зняв одяг? Будь ласка, скажи татові.
- Мама. - Хто? Матуся?
Матуся взяла твій одяг, люба?
Добре. Ходімо. Нам потрібно щось вдягнути.
Швидше.
ҐАРОЛЬД: Гаразд. Отак. Просто відпустіть. Пустіть!
(КРИЧИТЬ) Що тут відбувається, чорт забирай?
Що ви робите у моїй кімнаті?
- Я можу поговорити з вами хвилину? - Забирайся!
Нік! (КРИЧИТЬ)
Бачиш, що ти примушуєш мене робити? Га?
Розважаєтесь? Забирайся звідси.
Беріть своїх дітей і йдіть.
- Джон, де твоє взуття? - Нагорі.
Піднімись... Іди нагору, знайди його, взуйся.
Едріен, допоможи все зібрати.
Добре. Гаразд. Давай. Прибери.
Облиште. Просто підіть.
Ходім, солоденька. Ходімо. Давай.
Джон.
ДЖОН: Що?
Джон. Ну, давай. Де твої черевики?
Я не можу знайти їх.
Де ти ходив?
Слухай, мене дістав ти, твої діти, твоя дружина і вся ваша сім'я!
Я чекаю свою дитину!
МАРГАРЕТ: Ох! Припиніть!
Нікі! Нікі! Нікі!
- Мамо, заради Бога! - МАРГАРЕТ: Ти вб'єш його! Стоп!
Забирайся звідси! Забирайся звідси!
- Геть! Я вб'ю тебе і твоїх дітей! - Джон, ходімо.
Зараз же забирайся, зачекаєш надворі!
Чорт забирай, що ти робиш?
Забирайся звідси! Що ти твориш? Вимітайся!
НІК: Це доктор Зепп?
Хто це? Кетрін, де доктор Зепп?
Добре, я зачекаю. Він не тут.
Ну, де він може бути, Кетрін?
Ні, ніхто не захворів. Мейбл божеволіє.
Де доктор Зепп?
- Я маю на увазі, як його знайти, Кетрін? - Він поїхав в справах.
- Ясно, чорт забирай, його немає! - Будь ласка, не розмовляй так зі мною.
Вибач, Кетрін. Ну, він може десь затриматися?
- Ні. - Тобто він буде через п'ять хвилин
чи через 10? Коли він буде?
Господи Ісусе!
Боже мій!
Не зважай. Не вставай. Не рухайся. Ти не рухайся.
Ма!
Ма! Ма!
Ні. Просто лишайся там, бо вб'ю!
Не треба мені твоя допомога! У мене є сигарети.
Мені не треба нічиєї допомоги.
Я сам.
Тебе заберуть на дурку.
Поїдеш в лікарню, поки тобі не стане краще.
Ти просто, ух...
Ти збентежився і виставив себе дурнем. От і все.
(БРИЗКАЄ СЛИНОЮ) Я виставляю себе дурепою щодня. Я...
(НАШІПТУЄ)
Я на тебе не серджуся.
Ну, вдарив ти мене. Ти ж так раніше ніколи не робив. Я...
(ЗІТХАЄ) Не треба про це думати, якщо від цього тобі...
Якщо від цього тобі погано.
Я... (ЗІТХАЄ)
Я завжди розуміла тебе, а ти завжди розумів мене,
і так було завжди, от і все.
"Поки смерть не розлучить нас", Ніку. Ти це сказав.
Пам'ятаєш? Він сказав: "Чи ти, Мейбл Мортенсен, береш його за чоловіка?"
"Так. Так", Нік. (ШЕПОЧЕ СЛОВО)
Так.
Пам'ятаєш? Я сказала: "Усе вийде, бо я вже вагітна".
Не пускай сюди спогадів.
Пам'ятаєш, як ти сміявся?
- Не треба, Мейбл. - Нік. Ти сміявся.
- Не треба. - Хіба не пам'ятаєш?
І він божеволів від щастя.
Не роби цього.
Ну, не сумуй.
Я знаю, що ти мене любиш.
Гей.
У нас було досить часу, щоб це з'ясувати, правда ж?
Ми знаємо.
От бачиш, Ніку? Отак ми близькі.
І нас не розділять. Не розлучать.
Тому що
ми разом.
Я не знаю, хто ти.
Не кажи так, любий.
Я на тебе не серджуся. Я не гніваюся. Ніскілечки.
Мейбл, не треба.
Ти сидиш там і прикидаєшся...
Усе це не означає... І ти знаєш.
Ти знаєш.
Це ми.
Ти з ними, із тими.
Спокійно.
А ми повинні бути разом. Ми завжди були разом.
Заткнися!
Ти маленький, нікчемний,
кістлявий жучок!
(СТУКІТ У ДВЕРІ)
(ПРОДОВЖУЮТЬ СТУКАТИ)
(ДВЕРНИЙ ДЗВОНИК)
ЗЕПП: Ніку. Що сталося?
Усе гаразд. Минулося.
Здрастуй, Мейбл.
О, Мейбл. Яка ти гарна.
(ДВЕРІ ЗАЧИНЯЮТЬСЯ)
- Здрастуй, Маргарет. - Здрастуй.
- Ти виглядаєш чудово. - Як справи?
Що сталося?
Нікому лікар не потрібен.
У мене була гикавка, але пройшла.
Що сталося?
Вона пила?
Звичайно.
Аякже. Я пила. Це випивка, так?
Звичайно.
- Мейбл, ти приймала таблетку? (ШЕПОЧЕ)
Яку-небудь таблетку?
- Таблетку? - Ага.
Ах.
- А морфій - таблетка? - Угу.
Звичайно, я приймала таблетки. Я...
Я приймала вітаміни і, е, снодійні.
Внутрішнє, зовнішнє, втирання, примочки.
Що ти йому сказала, мамо? Що я п'ю?
Так. Ти п'єш.
Слухайте, Зепп. Я... Я розстроїлась трохи. Я...
Саме тому я діяла трохи нервово, думаю, я і виглядаю знервованою, але,
швидко заспокоюсь.
Ти заспокоюєшся.
Хоча відчуваю тривогу.
(ПОШЕПКИ) Не пускайте цю жінку в мій дім.
На сходах.
Вона чатує на сходах.
Де піднімаються мої діти в моєму будинку.
Ця. Це. Це. Це. Вона.
Мейбл, що тебе турбує?
Мене турбує?
ЗЕПП: Ну, ти сказала, що відчуваєш тривогу.
У вас з Ніком була сутичка?
Нік, я... Дуже схоже, що все відбувається за змовою.
Тобто ти дивишся на мене так спокійно і, е...
У нього щось у сумці.
ЗЕПП: Не хвилюйся через сумку.
Він закриє мене через щось у тій сумці.
- Не хвилюйся через цю сумку. - Я права?
- Не хвилюйся через цю сумку. - Так, Нік?
Так, Нік?
Мейбл, даси мені щось випити?
Ах! (СМІЄТЬСЯ)
- Ви... Ви хочете випити, Зепп? - Так.
- Будете мартіні, Зепп? - Так. Угу.
Хочете трішки повеселитися? Ви не проти випити?
- Ні, я не проти. - Ні!
Ви хочете випити, Зепп?
Добре.
Лід на кухні, а вермут...
Якраз за нею.
Водка. Там ліворуч.
Ви зробіть собі випити, Зепп, а я за ними нагляну.
Лікарю. Лікарю, ти не зробиш їй укол?
Ні! Ні!
(ШЕПОЧЕ)
МАРГАРЕТ: Мейбл, ми намагаємося тобі допомогти.
(БРИЗКАЄ СЛИНОЮ) Так оце ви намагаєтеся?
МАРГАРЕТ: Так. - Так оце ви намагаєтеся?
- От що вона хоче, Нік? - Ми намагаємося тобі допомогти.
Заспокойся.
З чого б це?
Немає причин.
Чоловік приїхав нас провідати.
Ніхто не хворий.
Чого ти така невпевнена?
Га?
Усі тебе люблять.
Ти мене любиш, Нік?
Ця жінка, ця жінка повинна піти.
- Я люблю тебе. - Нік.
- Саме так. Я люблю тебе. - Подумай про дітей!
Ця жінка не може лишатися в цьому будинку!
Ти не можеш тут лишатися!
- Заради Бога... - Послухай. Лікарю.
- Лікарю! - Гей. Відпустіть мене.
- Мій син мені багато розказував. - Не чіпай мого халата.
Він розказує, що ти кажеш, всякі дрібниці...
- (ІМІТУЄ БУРМОТІННЯ) -...непевність.
ЗЕПП: Мейбл. - Продовжуй. Продовжуй.
Скажи мені, що каже твій син. Продовжуй. Скажи мені, що він розповідає.
- Продовжуй. - Я тобі скажу, що він каже.
- Він каже, що ти йому нічого не даєш. - НІК: Гей.
- Ти порожня всередині. - Ма.
Твої діти голі! Вони голодні!
- Ма. - От що він каже!
Лікарю.
Минулої ночі ти привела чоловіка в дім!
Мій син - хороший хлопець, лікарю.
Він добрий! Він ніколи нічого не каже.
- Він нічого не каже! - НІК: Я ніколи цього не казав.
- Я не казав цього. - Маргарет. Маргарет.
Ця жінка божевільна. - Маргарет.
- Вона божевільна.
- НІК: Піднімися нагору. (ХИХИКАЄ) - Будь ласка, Маргарет.
- Іди нагору. - Послухай мене.
- Вона доросла людина. - Я не піду... Не піду нагору!
- Вона доросла людина. - Лікарю.
- НІК: Док, відведіть її нагору. - Вона доросла людина. Будь ласка.
Лікарю, вона божевільна!
Вона доросла, і я хочу поговорити з нею. Будь ласка.
У мене п'ять причин, Нік.
Я подумала, вони в мене є.
- Для нас. - НІК: Мейбл.
Один - любов.
Два -
дружба. А три -
наш затишок.
А чотири...
я добра мати, НІкі, і...
Мейбл, я люблю тебе.
Е...
Я належу тобі. Отак.
Ось мої п'ять причин. От що я...
У мене п'ять причин. Один.
П'ять... причин.
- Іди сюди. Послухай мене. (ВЕРЕЩИТЬ)
(КРЕКЧЕ)
(КРИЧИТЬ)
(ХНИКАЄ)
(СЬОРБАЄ НОСОМ)
(ХНИКАЄ)
(БУРМОЧЕ) - Крихітко...
Ти ж знаєш, як я тебе люблю.
- Ти чудова мати. (МЕЙБЛ БУРМОЧЕ)
НІК: Дихай глибоко. Дихай глибоко. Я люблю тебе.
Ти зробила мене щасливим. Дихай глибоко.
- І якщо я помилився, пробач мені. - Нік.
- Нік. Нік, мені треба... - Сядь!
Зараз як заїду!
- Мейбл. (БУРМОЧЕ)
- Крихітко. (БУРМОЧЕ)
Я люблю тебе.
МЕЙБЛ: Добре.
Я дам снодійне, щоб тебе заспокоїти.
- Будь ласка. - Розслабся.
- Мейбл, не буде боляче. - Док.
- Гей, док, Дракула, назад. - Мейбл.
- Повертайся у свою домовину. Повертайся. - Мейбл, це...
- Я ніколи не завдам тобі болю. - Назад. Назад!
- Дайте мені спокій. - Я не завдам тобі шкоди.
(ЗАСПОКІЙЛИВО) ЗЕПП: Боже, я частина цієї сім'ї.
Хіба ж я зашкоджу?
- НІК: Мейбл. - Назад.
Мейбл...
Ти заснеш, це снодійне.
- Воно тебе трохи вгамує. - Я спокійна.
Ти хворий!
Ти хворий. Тобі треба відпочити. У тебе страшні очі.
- НІК: Я люблю тебе. Мейбл... - Ляж. Ляж тут.
Ти страшний! Ти хворий! Викличте йому лікаря!
Він дуже хворий! Заберіть його!
- Заберіть його! Заберіть його! ЗЕПП: Мейбл.
Мейбл, у тебе буде нервовий зрив.
Ні! Заберіть його від...
- Ти повинна лягти в лікарню. - Лікарню!
Не треба, золотце! Припини!
Нік! Нік! Не пускай його! Будь ласка!
Я обіцяю. Я нічого не хочу. Просто дайте мені лишитися в своєму домі, будь ласка.
Нікі, я обіцяю. Я нічого не хочу.
Я буду... Я в усьому догоджатиму.
Будь ласка. Будь ласка, Нік. Будь ласка.
- Добре. - Добре.
- А як же мої діти?
- Як же діти? - Я люблю тебе.
- Вони зможуть поїхати зі мною? - Я люблю тебе.
Будь ласка, не кажіть "ні", док, будь ласка.
Послухайте, їм потрібна допомога. Вони... Їм потрібна турбота.
- Діти. - Добре, люба.
- Пустіть їх зі мною, тому що... - Послухай мене.
- Ні. їх треба захищати. - Послухай мене.
- Я хочу захищати своїх дітей. - Я люблю тебе.
Вони схильні до божевілля.
- Спробуй, сонце. Припини. - Божевілля, вдень і вночі.
- Припини говорити. - Зранку вставати.
Лягати в ліжко. Засинати. Це божевілля, правда ж?
Ні. Ні. Я заберу їх з собою.
Ні. Ні. Я заберу їх з собою, бо я буду їх захищати.
Ви мене розумієте? Вони мої, і я їх захищатиму!
- Я люблю тебе! (КРИЧИТЬ)
Я люблю тебе. Я заради тебе ляжу на рейки.
Якщо я припустився помилки, а так воно і є, то прости мені.
То й що? Яка різниця? Я люблю тебе.
- Тепер розслабся. Іди до мене. - Нік.
- Розслабся і йди до мене. - Нік.
- Геть звідси! - Геть звідси!
Я тебе вб'ю! Не чіпай мене.
Ти зі мною не справишся. Нікуди мене не забереш.
А ти! Ти хочеш дати йому мене забрати. Я вб'ю...
Так. (БУРМОЧЕ)
(СЕРДИТО БУРМОЧЕ)
(МЕЙБЛ КРИЧИТЬ) - Нік, тепер мені потрібна твоя допомога.
МАРГАРЕТ: Не заходь сюди! Дай дітям спокій!
МАРГАРЕТ: Будь ласка. Ти не можеш забрати... Не забирай дітей.
Я на тебе не серджуся. Будь ласка. Я розумію.
ЗЕПП: Будь ласка, пропустіть мене.
МАРГАРЕТ: Я знаю, але... ЗЕПП: Дайте я це владнаю!
МАРГАРЕТ: Мейбл, заспокойся. Спокійно, Мейбл. Мейбл.
ЗЕПП: Дайте я це владнаю. Мейбл, будь ласка.
- Дайте я це владнаю. МАРГАРЕТ: Я розумію тебе, Мейбл.
- Ні, ні. Не можна з дітьми. - ТОНІ: Відпустіть мою маму.
ЗЕПП: Нехай забирає. МАРГАРЕТ: Ні, ні, ні.
- Мейбл. Мейбл. ЗЕПП: Мейбл, не треба.
МЕЙБЛ: Де мої діти?
ЗЕПП: О, Мейбл. О.
АНДЖЕЛО: Допоможіть! МАРГАРЕТ: Не чіпайте її! Вона хвора!
Нікі, допоможи мені! Нікі! ЗЕПП: Будь ласка.
Гаразд!
Гаразд! Досить!
МАРГАРЕТ: Будь ласка. Будь ласка.
Ось. Ось. Будь ласка, Нік. Нік.
МАРГАРЕТ: Будь ласка, діти. Діти. ЗЕПП: Мейбл.
- Мейбл, мені треба поговорити з тобою. МАРГАРЕТ: Будь ласка. Будь ласка.
ЗЕПП: Будь ласка, відпусти дитину. МАРГАРЕТ: Будь ласка.
Мейбл.
Мейбл, подивися на мене.
У мене тут є папірець, в якому написано...
(ЗВУЧИТЬ ПІАНІНО)
(ЧОЛОВІК СПІВАЄ)
Гей, що скажеш, Нік?
Котра година?
- Я чув, в тебе якісь проблеми вдома. - ЧОЛОВІК: Не займай.
Що? Щось сталось з дітьми чи що.
Я не хочу ні з ким обговорювати свої справи.
- Як скажеш, Нік. - Зрозуміло?
Ну так. Так. Але я не лише один.
Не обговорюйте мої справи!
Ну, добре. Добре. Вибач.
Що ти, дурандас, робиш?
Гей, Нік. Що там з тобою і Мейбл? Що сталося?
КЛЕНСІ: Гей, Нік. Що за історія?
Можу чимось тобі допомогти? Енжі і я можемо щось зробити для вас?
Я телефонував тобі додому минулого вечора. Тоні відповів на дзвінок.
Він казав тобі?
Він казав що, ух, Мейбл не вдома. Це правда?
Вона загубила гвинтик. Їй потрібно трошки часу, добре?
Це те, що ти хотів почути, дірка в дупі?
А, пішов ти на...
ЧОЛОВІК: Я повинен знайти інший спосіб заробляти на життя.
(ВІТО СПІВАЄ ІТАЛІЙСЬКОЮ)
БІЛЛІ: Ніхто нічого не каже про Мейбл. ЧОЛОВІК: Так.
Я скоро візьмуся до роботи.
БІЛЛІ: (ХИХИКАЄ) Будь ласка, нічого не кажіть про Мейбл.
(СПІВ ПРОДОВЖУЄТЬСЯ)
(НЕРОЗБІРЛИВО ГОВОРЯТЬ)
(СПІВ ПРОДОВЖУЄТЬСЯ)
БІЛЛІ: Рухайся.
НІК: Ти мовчазний сучий син.
Не треба мені твого лайна!
Як тільки я приїхав сюди, всі тільки і роблять, що базікають про Мейбл.
То не кажи, що ти не знаєш, якщо ти знаєш!
ЕДДІ: Я не кажу, що не знаю.
Ти, клятий мексиканський індіанець, не йди від мене!
Хочеш щось сказати мені, то кажи!
Але не йди від мене!
БІЛЛІ: Гей, він зірвався!
(ЧОЛОВІК КРИЧИТЬ)
(НЕЧУТНО)
Зупинимось біля школи, підберемо моїх дітей.
Думаю, я не знаю своїх дітей.
Я не буваю з ними.
Вони трохи шоковані зараз. Я хочу відвезти їх на пляж.
Ти хочеш, щоб я поїхав з вами, Нік?
Я поїду з тобою.
- Щиро дякую, міс... - Міс Ґінклі. Я директор школи.
Де Тоні? Інша леді забрала його.
- Місіс Флауерс. - Котра зараз година?
Котра година? Ця дама поспішала.
- Було 10:00, коли ми приїхали сюди. Нічого. Тут він.
Тоні.
- Щось сталось, па? - Тоні, сідай в кузов.
- Ви збираєтесь... - Візьми двох молодших... Так.
В кузов. Не дай їм випасти.
Це штанга безпеки. Тримайтесь за неї.
- І ніяких жартів. - Вони будуть тут завтра?
- Ага! - Ой.
Ось. Це має підійти тобі. Дивись чи твій розмір.
По-любому, я вдягну їх, Нік.
Швидше одягайтесь.
І обов'язково візьми сорочку і светр.
І пару взуття. Ніхто не повинен заробити пневмонію з батьком.
Діти!
Як це, па?
Привіт, тато.
Що за день, Нік. Я не був на пляжі без моєї дружини з 12 років.
А буквально жив у воді, коли був дитиною.
"Риба" мене називали.
Я був худий, уяви.
Губи завжди сині.
Тремтів. Я завжди заглядав на дівчат.
Мої діти, вони вже виросли.
Мій брат, Марко, закінчив коледж.
Комуніст. Міняє роботу за роботою.
Надто багато грандіозних ідей.
Читає занадто багато. Я кажу, нехай дівчата читають.
Вони люблять читати. Розумієш, що я маю на увазі?
- Давай насолоджуватись, добре? - Добре.
- МАРІЯ: Так. - Я хочу поговорити ще й зі своїми дітьми.
Поговорити з дітьми? Вони ніколи не слухають.
Чому вони повинні слухати? Я ніколи не слухав.
Ти слухав?
- Тобто насправді ти слухав? - Гаразд. Ось тут.
Давайте. Сюди. Тут і впадемо. Ну ж бо.
- (МАРІЯ КРЕКЧЕ) - Ходімо. Давайте.
Давайте.
Гей, Нік. Я завжди дуже веселий, правда?
Але побачити, як Едді зірвався і переламав кістки...
- Повне лайно. Тобто таке падіння... - Досить. Припини ці розмови, добре?
Я маю на увазі, ми тут, щоб весело провести час. Ми будемо розважатись.
Ми прийшли пограти з дітьми. То давай грати з дітьми.
Інакше йдемо додому!
- Іди сюди. - Ти абсолютно правий, Нік.
Вибач. Твоя правда.
Давай. Хочеш грати?
Давайте. Ходімо. Ми підемо будувати замок.
- ТОНІ: Так. - Як гадаєте? Тут?
Ось тут.
Маріє! Марія!
Маріє!
Нагортай. Греби. Рий глибше і матимеш...
ВІТО: Не переймайся.
- Ей, Нік. Хочеш пива? - Ні. Ніякого пива. Дякую.
Я поїду в кузові. Я поїду разом з дітьми.
- (ЗАПУСК ДВИГУНА)
(СПІВАЄ LA DONNA E MOBILE З "РІГОЛЕТТО")
Можна скуштувати, па?
Звичайно. Тримай.
Тільки трішки.
Досить, Тоні. Досить.
- Можна мені, па?
Гаразд. Раз сьорбнути. Не так як твій брат.
- Тату, а мені трошки?
Добре.
Тільки трішки. Не багато.
Бачиш, треба бути обережним під час розваг.
Щоб не напитись.
Але, знаєш, трохи пива, і зразу легше. Спиш як вбитий.
Тепер ти, Тоні.
- Не багато. - МАРІЯ: - І мені трошки, па?
НІК: Досить.
Мені шкода, я мусив відправити твою матір. Пробач за все.
ДИТИНА: У-ху!
(СМІЮТЬСЯ)
Гаразд. Тепер обережно.
(ГРЮКАЄ)
Іди сюди. Гаразд. Отак.
Можеш іти?
Гаразд. Гаразд.
Забери це. Гаразд.
Прибери. - ВІТО: Я покладу тут, Нік.
- Кладу сюди. - Речі заберу потім.
Добре. Досить.
Ану, дітлахи. Краще підемо в дім, а то порозбиваєте лоби.
Давайте. Давайте.
Ти ж будеш на роботі завтра, вийдеш, Нік?
Га? Так, вийду. Ходімо. Піднімайтесь. Давайте.
(ДІТИ БУРМОЧУТЬ)
Гаразд. Повернись, синку.
На той бік.
Анджело, ти голодний?
Ти не хочеш їсти?
Я піду вниз. Прихоплю щось.
Ти не хочеш?
Ходімо.
Ти і я.
Ти хочеш спати.
Ти банан.
Гаразд.
Солодких снів, синку.
А як ти, Тоні? Ти голодний?
Може роздягнешся?
Що? Памороки?
Будеш спати, га?
Гаразд. Гаразд. Побачимось вранці.
Марія, ти голодна?
Що ж, слухай, я іду вниз,
і якщо ти захочеш скласти мені компанію, буду радий.
Ні?
Ляж на ліжко біля мене.
ШІСТЬ МІСЯЦІВ ПОТОМУ
(ЧОЛОВІК СПІВАЄ)
(ПЕРЕГУКУЮТЬСЯ)
(НАБЛИЖАЄТЬСЯ АВТО)
Хей, Нік.
Швидше.
(СПІВ ПРОДОВЖУЄТЬСЯ)
НІК: Роздягайтесь.
- Поїхали. Перевдягайся. - Гей.
(СПІВ ПРОДОВЖУЄТЬСЯ)
- Гей! - Гей!
- ЧОЛОВІК: Не впади. - (СТИХАЄ)
(НЕРОЗБІРЛИВО ГОВОРЯТЬ)
- Порядок. - ЧОЛОВІК: Добре. Ходімо.
(ЧОЛОВІК СМІЄТЬСЯ)
- Гей! - Гей!
Гаразд. Я йду. Не хочете до мене?
Побачимось завтра, Едді. Може все ж захочеш з нами?
- Місця всім вистачить. - А-а.
Гаразд.
Гаразд. Що це?
Ми слідом за вами.
(КЛАКСОН)
(ДЖІНО ГОВОРИТЬ НЕВИРАЗНО)
НІК: Гаразд.
(НЕРОЗБІРЛИВО ГОВОРЯТЬ)
Ось що ми зробимо.
Маємо триматися за вантажівкою, Бетті.
Тепер рушай, Бетті. Так ви доїдете до дому.
- Добре. Ти там в порядку? - Так.
НІК: Як ви? Я не бачу, де ти.
ЖІНКА: О, Нік, я вмираю, хочу побачити Мейбл.
Ви побачите її. Не хвилюйтеся. Ви всі побачите її.
- Я не можу дочекатися. - Гаразд.
Рушай. Витягніть.
(КЛАКСОН)
Гей!
(СМІХ)
(НЕРОЗБІРЛИВО ГОВОРЯТЬ)
Приїхали. Виходимо. Виходь. Вірно.
(ДЖІНО СПІВАЄ ІТАЛІЙСЬКОЮ)
Багацько людей. Ходім, люба. Ходімо.
Ідіть туди.
Туди всі йдіть.
Ідіть в будинок. Йдіть. Як ви?
Привіт. Здоров.
Гаразд.
(НЕРОЗБІРЛИВО ГОВОРЯТЬ)
ЧОЛОВІК: Ось і я. Нап'ємось!
- Дайте щось випити. - Точно. Давайте.
(НЕРОЗБІРЛИВО ГОВОРЯТЬ)
ЧОЛОВІК: Як ви? Як справи? Де ти вештався?
ЧОЛОВІК 2: Хтось щось розлив тут. Боже, мокре.
(НЕРОЗБІРЛИВО ГОВОРЯТЬ)
ДЖІНО: Всі тут.
- Привіт, Нік. Як ся маєш? - ЧОЛОВІК 3: Де Мейбл?
- ЖІНКА: Привіт, Нік. - Нік.
Гей, Нік.
Гей.
Привіт, Нік. Нік.
Ей, Нік. Нік.
- Ах, ви... м... - Дружина Віктора.
О, так! Як ви?
Боже мій! (ХИХИКАЄ) Ти приголомшливо цілуєш.
- Дякую. Полухай, дорогенький. - ЖІНКА: Тут зібралось чимало людей.
Більше нічого пити. Ні вина, ні пива, ні коли... Нічого.
Так. Ну, вона має багато друзів.
Мейбл прийде додому, а тут таке...
думаю, їй захочеться дечого іншого.
- Добре. Я подбаю. - Добре, любий.
Слушна думка, Нік. Подумай.
ЧОЛОВІК: Гей, Нікі, хлопче. Як ти, ти трохи збентежений?
(СМІХ)
ЧОЛОВІК 2: Гей, ти натягнув костюм часів своєї конфірмації?
Вітаю, Нік.
- Хто всі ці люди... - Адольф, як ви?
- Добре. Добре. - Добре, що ви прийшли.
Нік.
Діно шукає тебе, каже, що він отримав повідомлення.
- Що за повідомлення? - Я не знаю.
- Що значить повідомлення? - Він просто сказав: це повідомлення.
Хороше повідомлення? Погане?
Де моя мати?
- Мама? - Йди-но сюди.
Іди сюди.
Що все це? Ти що? Ти зовсім втратив глузд?
Мама, ми розмовляли, ми домовились влаштувати вечірку, коли Мейбл повернеться додому, вірно?
Яку вечірку? Сімейну. Лише сім'я.
Що ж в біса це за свято? Немає Кока-Коли в домі.
- Ні вина, ні пива, нічого. - Про що ти торочиш, яка Кола?
- Кока-Кола. - Що тут відбувається?
Привіт, Адольф. Ти один з сім'ї.
Ненсі.
Привіт.
- Що ти робиш тут? - Ти телефонував мені.
Ти сказав мені приїхати. Пам'ятаєш?
Едді тут немає.
Ти ж знаєш Едді.
- А ти приїхала. - Так.
Я люблю Мейбл.
Я це знаю. Я люблю Мейбл.
Ти думаєш, це нормально? Всі ці люди тут?
- Так. - Тобі не здається, що це занадто?
Ти справді хочеш знати, що я думаю? Ти гівнюк.
Ти відправив її. Ти міг би забрати її.
Звичайно, занадто.
(КРОКИ НАБЛИЖАЮТЬСЯ)
Гей, Нік. Можна тебе на хвилинку поговорити?
- Можна поговорити з тобою. - У чому справа?
- Слухай, я не думаю, що мені тра тут.
Ми не знайомі з Мейбл, і я не знаю,
занадто багато людей всередині, та ще й їх дружини.
Шо скажеш?
Ей.
Поверніться усі в будинок!
Не стійте на ганку!
Це має бути сюрприз! Хочете, щоб вас побачили?
Не можна стояти тут!
Гей, ти! Вперед! В будинок!
Негайно!
- Нік, твоя мама хоче поговорити. - Про що?
Нік, не треба, щоб ці люди лишалися тут. Нехай вони йдуть.
Гаразд. Ти скажи їм це.
- Нехай. Добре. - Я знаю, я зробив дурість!
Тепер не можу! Не можу сказати їм піти... Піти.
- Добре. - Ти це зроби. Давай.
- Добре. - Мамо, ти хочеш, щоб я це зробив?
- Я це зроблю. - Роби
Припини метушитися.
(СМІХ)
(НЕЧІТКІ РОЗМОВИ)
Усі, тихо. Будь ласка, затихніть.
- Будь ласка, люди. - Тихо!
- Мама має дещо сказати. - ЧОЛОВІК: Гей. Замовкніть.
- Тсс. - Тихо! Люди, будь ласка.
(НЕРОЗБІРЛИВО ГОВОРЯТЬ) - ЧОЛОВІК: Замовкніть!
Помовчте там, прошу.
(РОЗМОВИ СТИХАЮТЬ)
Тепер ви знаєте, що Нікі усіх вас любить.
Я люблю вас усіх.
Дякую, що прийшли сюди такого дня,
коли Мейбл виписують із лікарні.
Я не хочу нікого образити, але дівчинка буде тут з хвилини на хвилину.
Вам слід піти додому. Негайно.
- Хвилиночку. Одну хвилиночку. - Будь ласка.
Одну хвилиночку. Я хочу подякувати усім, що прийшли.
Дуже дякую.
Я передам вітання Мейбл від кожного з вас.
Пробачте, що змусив усіх вас прийти сюди з цими костюмами-краватками...
Але мама має рацію. Забагато людей.
ЧОЛОВІК: Гаразд.
(ТИХО РОЗМОВЛЯЮТЬ)
ЧОЛОВІК 2: До завтра.
НІК: Дуже дякую.
Дуже дякую.
МАРГАРЕТ: Бувайте. До зустрічі. Бувайте. Бувайте.
Піду до машини, добре?
(НЕРОЗБІРЛИВО ГОВОРЯТЬ)
Якщо не хочете іти, не йдіть. Але коли захочете, приходьте.
Так, я прийду.
Ходімо, вип'ємо. Давайте.
Ходімо, вип'ємо. До скорої зустрічі.
- Дуже дякую, Нік. - Добре, Нік.
(НЕРОЗБІРЛИВО ГОВОРЯТЬ)
- Бувайте, мамо. - Бувайте.
- ЖІНКА: Ти ідеш в машину? - Доброї ночі, НІк.
До зустрічі.
(ГОВОРЯТЬ ІТАЛІЙСЬКОЮ)
ЧОЛОВІК: Бережи себе, Джіно.
(НЕРОЗБІРЛИВО ГОВОРЯТЬ)
- Бувайте. До зустрічі. - Добре.
До зустрічі. До зустрічі.
(ЧОЛОВІКИ ГОВОРЯТЬ НЕЧІТКО)
ЧОЛОВІК: Гей, Нік. Гей, Нік.
ЧОЛОВІК: Здрастуй, Мейбл. Як ти, люба? Бережи себе.
Будь-коли. Коли захочеш. Я по тебе заїду.
- Все буде чудово. - Побачимося, люба.
- Привіт, Мейбл. Я знаю, що ти мене не знаєш, - (КЛАКСОН)
але я знайома Ніка.
Віто. Ти знаєш Віто. Грімальді. Я Мері, його дружина.
І якщо ти... Якщо щось буде потрібно, дай мені знати.
Просто дай мені знати.
Як мокро.
НЕНСІ: О, Мейбл, люба. Чудово виглядаєш.
Бог тебе любить. Чудово виглядаєш. Я люблю тебе, сонце.
- Побачимось якось, добре? - Як ти?
ЧОЛОВІК: Боже. Фух.
Мейбл. Ти добре виглядаєш.
Відпочила.
Я така рада бачити тебе, дорогенька.
О.
Ти голодна? З'їла б що-небудь?
- Ні. - Ні?
Ну, тоді привітайся з усіма.
- ЗЕПП: Бачила Ніка? - Тут є всі люди.
- Нік. - Я дуже радий бачити тебе, Мейбл.
Мабуть, було важко.
Мені дуже шкода, що ми мали зробити саме так.
- Я знаю. - Але я знаю, що ти знаєш,
що то було необхідно.
Тому я сподіваюся, що ми зможемо бути друзями знову.
Не згадуй минуле, док.
ЖІНКА: Здрастуй, Мейбл.
Це Тіна. Привіт, Мейбл. Ти чудово виглядаєш. Чудово.
ЗЕПП: Діти в порядку. Ніяких застуд, ні лихоманки.
Здрастуй, Мейбл.
Мама теж добре, і Нікі не хворів.
Чудово виглядаєш. Просто чудово.
І ми раді бачити тебе знову,
і давайте трохи скоротимо наші вітальні промови,
бо я дуже, дуже голодний, і ти, мабуть, теж.
Гаразд, Адольф. Ми всі будемо їсти.
ЖІНКА: Ти виглядаєш чудово. Справді добре виглядаєш.
БАБЦЯ: Як тобі це вдається? Я мама Мейбл.
Чудово виглядаєш. Боже, ти сексуально виглядаєш.
- А це її батько Джордж. - Адольф: Вона виглядає прекрасно.
- Вона чудово виглядає. - О.
АДОЛЬФ: Дуже, дуже добре.
ЖІНКА: Сходимо колись пообідаємо чи в кіно, га?
Сходимо, так? Добре?
ДЖОРДЖ: Можна випити гарної гарячої кави.
АДОЛЬФ: І я впевнений, що ти як я...
- Гаразд? - ...людина... яка читає,
тобто голодна.
ДЖОРДЖ: Можна знайти чашку кави.
БАБУСЯ: Звичайно ж, ти зголодніла. Ми щось приготуємо.
АДОЛЬФ: Дуже дякую.
БАБУСЯ: Я думаю, що для молодих людей їжа
зараз не настільки важлива.
- Я можу побачити дітей? - Щось поклювали і достатньо.
Давай пізніше?
Якщо зараз ти підеш до них, вони почнуть плакати,
і ти почнеш плакати, і з усіх почнуть перти емоції.
- Я думаю так краще. Солоденька. - Я хочу бачити дітей зараз.
- Так. Ти можеш піти до них. - Де вони?
Вони там. Перед тобою, дорогенька. Ходи.
БАБЦЯ: Божечку, чому б їй не побачити дітей?
БАБУСЯ: Думаєш, вона добре виглядає?
МАРІЯ: Привіт, мамочко.
ТОНІ: Привіт, мамо. АНДЖЕЛО: Привіт, мама.
Привіт, ма. (ЦІЛУЮЧИ)
- Привіт, мамо. - Привіт, ма.
Я тебе люблю, мам.
(МАРІЯ БУРМОЧЕ)
- Я люблю тебе, мамо. - Добре. Досить.
Пробачте.
- Все добре, мамо?
Так.
Це тривало так довго.
Ох, привіт, бананчик.
Привіт, мій маленький бананчик. Як ти?
Я скучала за тобою. Де Марія?
Марія, підходь сюди.
Ти хочеш, щоб я підійшла до вас?
- Якщо хочеш. - Ти хочеш?
Якщо ти хочеш.
Гаразд. Я тут.
АНДЖЕЛО: Тобі краще, ма?
Більше не болить?
Тобто більше немає головного болю?
Ні. Я просто дуже стараюся не хвилюватися.
Добре.
Ніяких емоцій тепер. Я маю бути спокійною.
АНДЖЕЛО: Я дійсно скучив...
- Не треба зараз. - Ти втомилася чи що?
Ти чудово виглядаєш, мам. Як ти?
Дай я поцілую твої руки. (ЦІЛУЄ)
Як ти... Ти скучала за нами?
(ВХІДНІ ДВЕРІ ВІДКРИВАЮТЬСЯ І ЗАКРИВАЮТЬСЯ)
- О, док. - О. Ні, це...
- Ой, Бо', мені дуже прикро. - Я сама винна.
Ні, я посунув стілець, думав, ти бачила.
Послухай, люба.
Усім дуже приємно тут бути, але мені здається, треба лишити вас на самоті,
щоб ти розслабилася.
Ти лишаєшся на вечерю.
Я б лишився на обід, але, е, це неймовірно.
Якщо у вас будуть спагеті, я не лишуся.
- Джордж. - Я не лишуся, бо я їх не можу їсти.
- Сідай! - Без образ.
Мені просто не подобаються спагеті.
- Я не любитель спагеті. - Сядь, Джордж!
- Не командуй мною! - Тату.
Гей.
Давай.
Я сяду біля тебе, тату.
Можеш сісти де завгодно, люба.
Я дуже рада бачити мою сім'ю.
Я гарно виглядаю, тату?
Сонце, ти виглядаєш прекрасно.
- Думаєш, зі мною буде все гаразд? - Усе буде добре.
Просто добре.
Мейбл, люба.
Чому б тобі не піти й не сісти з твоєю матір'ю?
Іди посидь біля мами, сонце.
Ходи сюди. Ми на хвилину.
Давай. Не хвилюйся. Усе гаразд.
Я з тобою.
- Ти все робиш правильно. - Я не знаю, що робити.
- Ти все робиш правильно. - Я не знаю, що ти хочеш.
Я просто хочу, щоб ти була собою. Це твій дім.
- Чорт із ними! Ну їх! - Я не знаю, що...
- Я не можу... - Чорт із ними!
- Просто будь собою. Будь собою. - Не можу.
(НІК КРИВЛЯЄ, ЯК МЕЙБЛ ПЛЮЄТЬСЯ) Давай.
(ЦІЛУЄ)
Будь щасливою. Давай.
Давай. Давай.
Давай.
Порядок. Молодчинка.
Поглянь. (КРИВЛЯЄ, ЯК МЕЙБЛ ПЛЮЄТЬСЯ)
Гей!
Ба! Ба! Ба! Отак, га?
(МЕЙБЛ ТИХО СХЛИПУЄ)
Гаразд. Скажи мені "ба-ба".
(ШЕПОЧЕ) Ба-ба.
Ще "ба-ба".
(ШЕПОЧЕ) Ба-ба.
- Скажи голосніше "ба-ба". - Ба-ба.
Ні! Справжнє "ба-ба".
- Ходімо. - (СХЛИПУЮЧИ)
Гаразд. Всі в їдальню. Ми організуємо свято.
Ну ж бо.
Давай. Ходімо. Давайте зробимо це. Вперед.
Розважайтесь.
Нехай тут стане трохи веселіше.
Тіна, ти з нами? Ми готові.
Проходьте, док. Давайте.
- Мамо, розваж людей розмовами. Будь активнішою. - Добре, гаразд.
- Привіт. Привіт, Зепп. - Привіт.
- МАРІЯ: Привіт, д-р Зепп! - Привіт, Тоні.
- Привіт. Привіт, Тоні. - Привіт!
- Привіт, Марія. - Привіт, Анджело.
Привіт, серденько.
Привіт, Марія.
Добре. (ХИХИКАЄ)
Привіт, люба.
- Я дістану, д-р Зепп. - Звичайно, душенька.
- Я... - ЗЕПП: Вона чудова помічниця.
- БАБУСЯ: Давай поставимо їх у вазу. - Так.
- Сюди. - Джордж. Тут стілець. Ось.
Маєте стілець? Хороша дівчинка.
МАРГАРЕТ: Яка хороша дівчинка.
Всідайтесь.
- Ось ще стілець. МАРГАРЕТ: Адольф, ви тут сідайте.
Отак.
Дякую.
Тобі допомогти, Марія?
- Я тут. Ви сідайте сюди. - Зепп, ви сюди.
- Дякую вам. - Твоя сумочка.
МАРГАРЕТ: Мейбл.
МАРІЯ: Дякую вам, Тоні.
- Добре. - Добре. Всі всілись.
Тіна, ми готові. Перестань вдавати чужинку. Гаразд.
То як там було? Страшно?
Добре? Погано? Як?
Всі тут.
Ніби вечірка.
Ти б бачила раніше. Тут було чоловік 60.
Потім всі вирішили, що це погана ідея... стільки народу...
- Саме так. - ... але я думав, що це добре.
Бо, на мою думку, багато друзів - це чудово.
І в добрі часи це добре.
- Вірно, Зепп? - Вірно.
- Вірно, Адольф? - Абсолютно.
Бачиш?
Тобто, ух, немає сенсу говорити про минуле.
Минуле до минулого. Це вмерло.
Забули про це.
- Добрі часи тепер. (СТУКАЄ ПО СТОЛУ)
Ось що у нас почалось.
Все буде краще, краще, і краще,
а потім стане ще краще, а потім ще краще.
ДІТИ: Ура!
Тоні, ти бачив?
Ти бачив, твоя матір підморгнула мені.
- Можна мені чашку чаю? МАРГАРЕТ: Так, мила.
Тіна дещо готує на кухні, якщо захочеш...
Я відійду туди на хвилину.
(Тоні шепоче)
МАРГАРЕТ: Зепп, ух, ти вважаєш з нею все в порядку?
- Вона трохи не нормальна в... - Мамо.
Все добре.
Вони відпустили її, ви знаєте. Вони дали...
- Ма, але ти бачила, вона моргнула мені? - Так, я бачила.
- Але щось в її очах, знаєте. - МЕЙБЛ: Тіна!
- О, ні, ні. - МЕЙБЛ: Ти так розжиріла!
Боже мій, дівчино!
- Ти була 54 кіло, коли я поїхала. - Добре, мама. Достатньо.
Ти була... Що стало... Як тобі вдалося стільки наїсти?
Ох, Тіна, тобі вже пора йти до одного з місць, де відтинають зайве.
Подивіться на її сраку, буда! О Боже, Тіна!
Це фантастика! Це... Вони бачать...
Ви бачили Тінину сраку? Нік, оце срака - так с...
Я ніколи не бачила нічого... Ох...
Її срака, Нік. Відколи мене відвезли, вона велетенська.
Ти бачив її сраку? Ти бачив?
Ти можеш образити Тіну розмовами про її дупу.
Нічого. У мене правда великий зад.
Я хочу, в мене маленька.
Ну, ніщо не зрівняється з ними. Вони всі прекрасні. Великі і худі.
МАРГАРЕТ: Не хвилюйтеся через дупи. АНДЖЕЛО: - Можна мені води?
МАРГАРЕТ: Мейбл. Я маю велику дупу. Вона має велику дупу.
Матуся має велику... Ми всі маємо великі зади. То й що?
БАБУСЯ: Ви чуєте? Чи не сука?
ЗЕПП: Тітка Бетті має невелику. Жінка: Так, мені б не завадила трохи більша дупа.
Я... Я хочу... Я хочу щоб ви всі пішли додому.
МАРГАРЕТ: О, ми ж прийшли на вечірку. Ми б хотіли лишитися на вечірці.
- Нік і я хочемо лягати спати разом. ЗЕПП: Ох, Мейбл.
- Мейбл, заспокойся. - БАБУСЯ: Мейбл, дорогенька,
діти тут. Не кажи так.
- Заспокойся, Мейбл. - МЕЙБЛ: Дозвольте мені... Дозвольте мені почати все з початку.
- Привіт, тату. - Привіт, солоденька.
- Привіт, ух, мама. - Так краще. Так краще.
Привіт, люба. Тепер не бери близько до серця, не треба.
- Здрастуй, Тіна. - Здрастуй.
Привіт, мамо.
- Привіт. - Привіт, Мейбл.
- Як ваші справи, Адольф? - Добре. Чудесно.
- Привіт, доктор Зепп. - Привіт.
Здоров, Анджело.
- Привіт, бананчики. - ДІТИ: Привіт.
Як, виходить? Добре.
Слухайте, я дійсно хочу, щоб ви поїхали по домах все ж,
тому що Нік і я хотіли б піти разом у ліжко.
Ви знаєте, ми не зможемо поговорити ні про щ,о поки ви лишаєтесь тут.
НІК: Слідкуй за тим, що кажеш. БАБУСЯ: Джордж, я думаю, що ми повинні піти.
- Просто лишайся сидіти. Я кажу тобі сиди. Ще не час.
- МЕЙБЛ: Ох, кінський гній. - Пора йти, Джордж.
- Ще ні. - Не переживай так, Мейбл.
Давайте просто... Твій... Це ваш перший день,
і ти дозволяєш собі всяке, а ти знаєш, що це не дуже добре.
ДІТИ: Пустотлива матуся. МЕЙБЛ: (ШЕПОЧЕ) Рибна вечірка.
- "Рибна вечірка'? МАРГАРЕТ: Це смішно.
"Рибна вечірка". Це смішно, Мейбл.
АНДЖЕЛО: Пустотлива, капризна, неслухняна. ТОНІ: Пустотлива.
- Мейбл, всі ми тут твої друзі. - Я пожартувала.
- Це жар... Ох, Нік, це смішно. - Мейбл, розслабся і заспокойся.
Дозволь мені сказати. Та це нічого поганого або ще щось.
А, це жарт, ух, про переписувача,
який був, ух, на плато Озарк.
І він пішов до якоїсь маленької халупи, знаєте,
і він стукає у двері і...
МАРГАРЕТ: Озарк? На Озарк?
- Так. Чи ще десь в горах. - Я знаю цей жарт.
- Свого роду глуха тундра. - Ми знаємо цей анекдот.
ДЖОРДЖ: Ми не знаємо. МАРГАРЕТ: Ну, я знаю.
- (ДІТИ ХИХИКАЮЧИ) МАРГАРЕТ: Це смішно.
Він дуже смішний.
Занадто... Дуже захоплюючий. Аж занадто.
МЕЙБЛ: Тобі подобається, Нік?
Ох, ух...
- Усе гаразд. - Тоді, ух...
ЗЕПП: Тримайся, Мейбл. МАРГАРЕТ: Мейбл, ну, припини.
...він сказав...
(НЕЧУТНО)
ЗЕПП: Розслабся. Заспокойся, Мейбл.
(ГЛИБОКИМ ГОЛОСОМ) "Ви повинні платити. Ви мусите сплатити за оренду.
- "Ви мусите сплатити ренту сьогодні." ЗЕПП: Смішно.
(ВИСОКИМ ГОЛОСОМ) - "Я не можу слатити за оренду. Не можу заплатити ренту.
"Я не можу заплатити ренту сьогодні".
(ГРУБИМ ГОЛОСОМ) "Ви повинні платити. Ви мусите сплатити за оренду.
- "Ви мусите сплатити ренту сьогодні".
(ВИСОКИМ ГОЛОСОМ) - "Я не можу слатити. Не можу заплатити ренту.
"Я не можу заплатити ренту сьогодні".
(ГЛИБОКИМ ГОЛОСОМ) - Я буду платити за оренду".
(ВИСОКИМ голосом) "Мій герой".
(ГЛИБОКИМ ГОЛОСОМ) "Прокляття. Знову зірвався".
(СМІХ І ОПЛЕСКИ)
(ТОНІ ВИГУКУЄ)
НІК: Цього достатньо. Більше не треба.
Більше жодних жартів. Досить. Гаразд. Сядь.
Сядь. Гаразд. Перестаньте балуватись.
Сідайте! Припиніть дуріти!
Негайно припиняємо жарти, і просто розмовляємо!
"Здоров, як ся маєш?" Розмовляємо.
Погода. Бесіда.
МАРГАРЕТ: Спілкування. Слухай, що говорити про бесіди.
Він не знає, як притулити два слова докупи.
НІК: Розмовляємо. "Як справи?" Це спілкування.
- "Чим ви займались?" ЗЕПП: Анекдоти - це теж розмова.
НІК: "Кого ви бачили?" Це розмова.
Так. Ох, вона любить гарний одяг.
- Нормальна бесіда. МАРГАРЕТ: Що нормальна бесіда?
- Не встрягай! - Я не буду.
- Звичайне базікання. Розмова. Погода. - Дайте їй розповісти жарт. В неї гарно виходить.
- "Як ти?" "Де ти була?" - Дай їй закінчити історію.
"Привіт".
- "Яка спека". "Сьогодні холодно". - МЕЙБЛ: Ти не розумієш?
Я не знаю, як це робити.
У лікарні, вони приходять кожного ранку і дають тобі укол.
МАРГАРЕТ: Будь ласка, Мейбл, не треба про таке говорити.
МЕЙБЛ: Потім медсестра веде тебе в туалет, і вони, ух...
Потім ти, ух, йдеш на, ух, трудову терапію, де вони вчать тебе іграм
і як плести всякі речі.
І, ух, вони роблять шокові процедури, які...
Ті, де йде електроенергія через твою голову і передбачається...
- (Б'Є ПО СТОЛУ) - Будь собою.
Будь собою.
Продовжуй.
Просто кажи.
Тато...
Ти станеш за мене?
Звичайно.
Ні, я не про це.
Сідай, тато.
Будь ласка, стань за мене.
Мейбл, я не, ух, знаю, що ти хочеш, щоб я зробив.
Солоденька, я... Я не розумію цю гру.
Ти можеш просто постояти за мене?
Не розчув, що вона говорить?
Невже ти не розумієш, що вона намагається тобі сказати?
- Сідай. - Ох, Джор...
- Сідай. Сядь. - Ох.
(ШЕПОЧЕ) Я не можу.
Я не можу.
- Будь ласка. МАРГАРЕТ: Будь ласка, Мейбл.
Будь ласка, мила.
- Мамо, зроби, щоб він пішов, будь ласка. - Будь ласка.
- Я не можу цього зробити. Я так втомилася. - Будь ласка, не плач.
Будь ласка. Я думаю, ми всі краще підемо по домах, га?
Мама, нехай він піде.
НІК: Так.
- Прощавайте, всі. МАРГАРЕТ: - Будь ласка, всі.
Адольф.
- Дякую, що прийшов. - Дякую.
- Мамо, допоможи всім з пальто. - Добре.
НІК: Анжела, дуже тобі вдячний.
МЕЙБЛ: Давай.
ЗЕПП: О, Мейбл, будь ласка, заспокойся. МЕЙБЛ: Облиште мене!
Заради Бога, досить! Достатньо!
ЗЕПП: Мейбл, будь ласка.
(МЕЙБЛ БУРМОЧЕ ЛЕБЕДИНЕ ОЗЕРО)
Мейбл, вгамуйся на цьому дивані, або я тебе вгамую.
Залиш мою дочку, ти!
(БУРМОЧЕ)
Було приємно бачити вас тут. Вибачте нам.
- Зепп, ми збираємося спати. - Добре.
Гаразд. Я хочу, щоб всі негайно пішли.
Ніяких довгих промов, ніяких прощань. До побачення.
Мама, де твій одяг? Візьми пальто. Проведи людей.
(ПРОДОВЖУЄ БУРМОТАТИ)
- Мейбл. - ТОНІ: Дай їй спокій!
НІК: Забирайся.
Будь ласка, йдіть!
(ПРОДОВЖУЄ БУРМОТАТИ)
Бувай, Нік. Бувай.
(ТОНІ ГОВОРИТЬ НЕЧІТКО)
Мама, в чому справа?
(ПРОДОВЖУЄ БУРМОТАТИ)
Мейбл.
Мейбл, іди на диван.
- Гей. (КЛАЦАЄ ПАЛЬЦЯМИ) - (ФИРКАЄ)
- Сядь на диван. - (ФИРКАЄ)
Ну ж бо.
(БРИЗКАЄ СЛИНОЮ)
Тато, припини. Тату!
(ДІТИ КРИЧАТЬ І РЕПЕТУЮТЬ)
Мамочко! Мамо!
(КРИКИ І ҐВАЛТ)
Мамо!
Мамо! Мамочко! Мамо!
(ДІТИ КРИЧАТЬ)
- Мам. - АНДЖЕЛО: Мама, будь ласка.
- АНДЖЕЛО: Мам. Що сталося, мамо? - Я не розумію.
- Мама? - Я не розумію.
Мам.
Я не розумію, мам. Я люблю тебе.
Мам?
- Мам? - В чім діло?
- Мамочко, що це значить? - Ти чуєш мене?
Мам?
- Припини це робити. - Ма?
Зупини це.
Якщо ти не злізеш з дивана, я зіб'ю тебе.
Хоч не хочу це робити.
- Ходім. Я хочу до мами! - Ви, діти, прямуєте в ліжко.
- (КРИЧАТЬ) - Анжело, облиш. Ти йдеш в ліжко.
- Я хочу мою матусю! - Я хочу маму!
Лишайтесь тут! Марія, іди сюди.
- Я хочу мою маму. - Мамуся! Мамочко!
Мамо! Мамочко!
Мамочко! Мамо!
Давай.
(СТОГОНИ)
Я тебе вб'ю!
Я вб'ю тебе!
Я повбиваю цих сучих дітей!
(ГРЮКАЮТЬ МЕБЛЯМИ)
НІК: Спокійно.
(НЕВИРАЗНО)
Я хочу, щоб ти взяв мене за руку.
- Іди сюди.
З вашою матусею все в порядку.
- Вона просто відпочине тут. - МЕЙБЛ: Так.
- З нею все буде добре. - Я просто відпочиваю.
Підійдіть. Ви можете бачити, що з нею все добре.
Я відпочину.
(НАБЛИЖАЮТЬСЯ КРОКИ)
НІК: Ну ж бо.
Тоні. Давай!
- Тато, пусти мене! Пусти! - Діти ідуть до ліжка.
В ліжко.
(ТУПІТ ПО СХОДАХ)
- Зараз же зупинись тут! - Я хочу мою маму!
- Іди сюди. - Мамочко.
Мам.
Вони хочуть знати, чи ти в порядку.
(НЕЧІТКО) Ох, звичайно. Я в порядку.
Вони, ух...
Вони хочуть, щоб ти повкладала їх спати.
Добре. Звичайно.
Гаразд.
Гаразд, серденько.
Мені шкода, я всіх налякала. Я просто...
Я була просто... втомилася, знаєте.
Як щодо допомоги цій старій леді піднятися по сходах, га?
Молодець.
АНДЖЕЛО: Ти найкраща мама.
МАРІЯ: Мамочко, я тобі допоможу піднятися по сходах.
Я тобі допоможу.
ТОНІ: Я люблю тебе, мам.
АНДЖЕЛО: Я люблю тебе, мама. МАРІЯ: Я тобі допоможу піднятися по сходах.
(ГОВОРИТЬ НЕВИРАЗНО)
АНДЖЕЛО: Ти найкраща мама з усіх.
МЕЙБЛ: Я люблю тебе.
Знаєш, ти дуже схожа на свого батька?
Ти татова дівчинка.
Я люблю тебе.
- Привіт, янголятко. - Привіт, мам.
Не думаєш, що тобі треба виспатися?
Я хвилююсь за тебе.
О, любий, не потрібно хвилюватися за мене.
Я доросла.
Я відмінно.
Я щаслива. Справді.
Добре. Добре. Я теж тебе люблю.
Я вважаю так.
- Побачимось вранці, добре? - Добре.
Добре.
Привіт, бананчик.
- Привіт, бананчик. - Як ся, бананчик?
Як ти, бананчику?
- Я люблю тебе. - Я люблю тебе, бананчик.
Ти залишишся... Полеж зі мною?
Звичайно.
Там. (ЦІЛУЄ)
Спагеті.
Я люблю тебе.
Я тебе люблю, ма.
МЕЙБЛ: Я люблю тебе, спагеті.
- Гаразд, діти. Доброї ночі. - ТОНІ: Доброї ночі.
Ми любимо вас. І ми дуже любимо одне одного, і вам немає чого хвилюватися.
Ми пройшли через ніч. Це була важка ніч.
Завтра буде краще.
Анджело.
- Доброї ночі, Тоні. - Доброї ночі.
МАРІЯ: Мамочко, будь ласка, не вимикай світло.
НІК: Добре, але не крутитися, не говорити.
Це ваш батько сказав, отже ви маєте слухатися.
Я запам'ятаю на майбутнє, як ви лупцювали мене на користь своєї матері.
(МЕЙБЛ ЗІТХАЄ)
- Знаєш, я дійсно навіжена. - О.
Ще розкажи мені про це.
Я навіть не знаю, як це все починається.
(БУРМОЧЕ)
- Не хвилюйся через це. Дай мені подивитись руку.
Я думаю, що я була просто так втомлена, знаєш.
Ти мене любиш?
Я, ух...
Тепер ходімо прибирати лайно.
(МЕЙБЛ ЗІТХАЄ)
Треба прикупити хоч якоїсь їжі додому.
Давай просто залишимо його.
Добре.
(НІК НАСПІВУЄ)
(ПІАНІНО І КАЗУ ГРАЮТЬ БАДЬОРУ МЕЛОДІЮ)
(ЧОЛОВІК СПІВАЄ)
переклад: Сяник і Орися aka antusyrzhuk
(ПРОДОВЖУЄ)
(ДЗВОНИТЬ ТЕЛЕФОН)
(ПРОДОВЖУЄ ДЗВОНИТИ)
(ЧОЛОВІК СПІВАЄ)
(НЕЧУТНО)
# Так #
(ЗАТИХАЄ)